ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

18 лютого 2026 року 	м. Дніпро	справа № 333/4865/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Білак С.В., Сафронової С.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 24 липня 2025 року в адміністративній справі №333/4865/25 (головуючий суддя першої інстанції Наумова І.Й.) за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :
Позивач 04.06.2025 року звернувся до Комунарського районного суду міста Запоріжжя з позовом до Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції національної поліції України про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постановою інспектора роти ВБДР Управління патрульної поліції в м.Полтава серія ЕНА № 4832517 від 27.05.2025 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП. Позивач вважає, що вказана постанова є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню в зв`язку з невідповідністю висновків інспектора фактичним обставинам справи.

Рішенням Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 24 липня 2025 року позовні вимоги задоволено.
Скасовано постанову про притягнення до адміністративної відповідальності серії ЕНА № 4832517 від 27.05.2025 року інспектора 2 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Кореньова В.В. про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху щодо ОСОБА_1 у вигляді штрафу у розмірі 340 грн., провадження у справі закрито. 

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Департамент патрульної поліції Національної поліції України подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції при прийнятті рішення порушено норми процесуального та матеріального права. Вказує, що позивачем заявлено позов до неналежного відповідача, оскільки саме Департамент патрульної поліції є відповідним суб`єктом владних повноважень, від імені якого винесена оскаржувана постанова. 

Позивач відзив на апеляційну скаргу не подав, що не перешкоджає розгляду справи.
Судом апеляційної інстанції справа розглянута в порядку ст. 286, 311 КАС України.
Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне. 
Як вбачається з матеріалів справи, постановою інспектора 2 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області серія ЕНА №4832517 від 27.05.2025 року притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за ч.1 ст.121 КУпАП за те, що 27.05.2025 року о 22.00 годині в м.Полтава по вул.Тролейбусна, керував транспортним засобом DAF XF 95,480 номерний знак НОМЕР_1 та н/п Panav НОМЕР_2 , в якому на вісь встановлено шини з різними типами малюнку протектору, чим порушив вимоги п.п. 31.4.5 г) ПДР України (а.с.3).
Не погодившись із вказаною постановою, позивач оскаржив її до суду.

Суд першої інстанції, приймаючи рішення на користь позивача зазначив, що оскаржувана постанова не містить посилань на жодні належні та допустимі докази, зокрема, показання свідків, показання технічних приладів та засобів, посилання на офіційні документи, тощо, на підставі яких поліцейським зроблено висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Згідно п.7 спірної постанови, до неї не додається будь-яких доказів взагалі. Суд дійшов висновку, що жодних належних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП, матеріали справи не містять, а тому оскаржувана постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, є протиправною та підлягає скасуванню.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.
Згідно із пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.
Так, органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша і друга статті 121-3).
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Поліцейський інспектор 2 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Кореньов В.В. має спеціальне звання «старший лейтенант», а тому має право розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення на території Полтавської області.
Відповідно до п.п.31.4.5 «г» Правил дорожнього руху України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: на одну вісь транспортного засобу встановлено діагональні шини разом з радіальними, ошиповані і неошиповані, морозостійкі і неморозостійкі, шини різних розмірів чи конструкцій, а також шини різних моделей з різними малюнками протектора для легкових автомобілів, різними типами малюнків протектора - для вантажних автомобілів.
Відповідно до частини першої статті 121 КУпАП відповідальність настає за порушення правил керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.
Як вбачається зі змісту спірної постанови серії ЕНА №4832517, 27.05.2025 року о 22.00 годині в м.Полтава по вул.Тролейбусна позивач керував транспортним засобом DAF XF 95,480 номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом Panav НОМЕР_3 , в якому на вісь встановлено шини з різними типами малюнку протектору, чим порушив вимоги п.п 31.4.5 «г» ПДР України. Вказаною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с.3). 
Згідно тексту позову, позивач не заперечує наявність адміністративного правопорушення, викладеного в оскаржуваній постанові, а лише посилається на ту обставину, що вантажний автомобіль та причіп (напівпричіп) є різними транспортними засобами, а експлуатація причіпу (напівпричіпу) з різними типами малюнка протектора не є порушенням ПДР та виключає його вину у скоєнні такого правопорушення. 
Постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності також не містить заперечень позивача щодо виявленого правопорушення.
Крім того, відсутність будь-яких доказів на підтвердження факту правопорушення позивачем як підстава позову не зазначалась.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, зазначив, що спірна постанова серії ЕНА № 4832517 від 27.05.2025 року не містить посилань на жодні належні та допустимі докази, зокрема, показання свідків, показання технічних приладів та засобів, посилання на офіційні документи, тощо, на підставі яких поліцейським зроблено висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення та вказав на відсутність у пункті 7 оскаржуваної постанови будь-яких доказів взагалі. 
Суд першої інстанції дійшов висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, що містить лише опис обставин, які визнані відповідачем підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, без зазначення певних доказів на їх підтвердження, не є доказом у справі про адміністративне правопорушення.
Колегія суддів такий висновок суду першої інстанції вважає безпідставним та акцентує увагу на тому, що суд першої інстанції без належних на те підстав, вийшов за межі позовних вимог, та задовольнив позов з підстав, які не були визначені позивачем у позовній заяві.
Позивач не заперечує обставини, наведені в оскаржуваній постанові та сам факт вчинення адміністративного правопорушення, а лише наводить своє бачення та трактування положень ПДР та вказує на власну невинуватість. 
Відтак, суд першої інстанції в порушення приписів частини 2 статті 9 КАС України вийшов за межі позовних вимог.
Щодо суті правопорушення, апеляційний суд зазначає, що напівпричіп Panav держ.номер НОМЕР_3 не є окремим транспортним засобом, який може експлуатуватися окремо. При з`єднанні (приєднанні) до вантажного транспортного засобу, такий причіп (напівпричіп) стає частиною транспортного засобу та його технічні характеристики та процес експлуатації має відповідати вимогам ПДР, зокрема пункту 31.4.5 «г».
Враховуючи наведені вище обставини в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. 
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановлені рішення допустив порушення норм матеріального та процесуального права, що у відповідності до статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. 
Оскільки предметом позову в цій справі є рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з частиною третьою статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Керуючись статтями 77, 243, 250, 272, 308, 310, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 24 липня 2025 року в адміністративній справі №333/4865/25 задовольнити.
Рішення Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 24 липня 2025 року в адміністративній справі №333/4865/25 скасувати.
Прийняти нове рішення.
В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку. 

Головуючий - суддя І.В. Юрко 

суддя С.В. Білак 

суддя С.В. Сафронова