Справа №295/1413/26
Категорія 139
2-а/295/61/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2026 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Зосименко О.М. розглянувши у спрощеному позовному провадженні адміністративну справу за позовом  ОСОБА_1  до Департаменту Патрульної поліції Національної поліції України в особі Управління патрульної поліції у Львівській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

установив:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що постановою серії ЕНА № 6523902 від 17.01.2026 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.122 КУпАП, за порушення, а саме позивач керуючі транспортним засобом не виконав вимогу дорожнього знаку 3.41 «контроль», а саме здійснив проїзд без зупинки транспортного засобу. При цьому після вимушеної зупинки працівниками поліції не увімкнув світловий покажчик аварійної сигналізації та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 грн, також постановою ЕНА № 6523964 від 17.01.2026 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 КУпАП, за порушення, а саме позивач керуючі транспортним засобом перевозив вантаж, що виступав за габарити ззаду більш як на 1 метр, а саме 1.25 метра, від зовнішнього краю заднього габаритного ліхтаря та не був позначений відповідно до вимог підпункту «3» пункту 30.3 ПДР та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн. 
Розгляд справи проведено без повідомлення сторін в спрощеному позовному провадженні. 
Представник відповідач направив до суду відзив в якому просить в задоволенні позову відмовити за безпідставністю. 
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Частиною 1 ст. 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Судом встановлено, що інспектором поліції Скочуком І.П., складено постанови серії ЕНА № 6523902 від 17.01.2026 року, ЕНА № 6523964 від 17.01.2026 року про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.122, ч.1 ст.122 КУпАП.
Відповідно до п. 3.41 ПДР "Контроль". Забороняється проїзд без зупинки перед контрольними пунктами (дорожня станція патрульної поліції, карантинний пост, прикордонна зона, закрита територія, пункт оплати проїзду на платних дорогах тощо).
Застосовується лише за умови обов`язкового поетапного обмеження швидкості руху шляхом попереднього встановлення необхідної кількості знаків 3.29 та (або) 3.31 згідно з вимогами пункту 12.10 цих Правил.
В ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів. 
Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадській порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
За п.1.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306(з наступними змінами), учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9).
Відповідно до п. 9.1. Правил дорожнього руху, попереджувальними сигналами є: сигнали, що подаються світловими покажчиками повороту або рукою; звукові сигнали; перемикання світла фар, увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби, увімкнення аварійної сигналізації, сигналів гальмування, ліхтаря заднього ходу, розпізнавального знака автопоїзда, увімкнення проблискового маячка оранжевого кольору.
Згідно з п. 9.2. ПДР водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: а) перед початком руху і зупинкою; б) перед перестроюванням, поворотом або розворотом.
За приписами п. 9. 9.б ПДР аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.
Стаття 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху, проїзд на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху та порушення інших правил дорожнього руху.
Частиною 2 вказаної статті передбачено адміністративну відповідальність за Порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.
Згідно зі ст. 251КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.
Статтею 77 КАС України встановлено, що у справах за позовом фізичної особи щодо скарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності обов`язок доказування правомірності своїх дій покладається на суб`єкта владних повноважень у разі, якщо останній заперечує проти позову.
Згідно з приписами КАСУ саме суб`єкт владних повноважень (відповідач) зобов`язаний довести наявність події і складу адміністративного правопорушення в діях водія (позивача). В іншому випадку застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. Така позиція суду ґрунтується на правових висновках, які зроблені Конституційним Судом України у своєму Рішенні у справі № 23-рп/2010 від 22 грудня 2010 р.
Судом встановлено, що 17.01.2026 позивач, зупинивши автомобіль на вимогу поліцейського, порушив вимоги п 9.9.б ПДР, оскільки не увімкнув аварійну сигналізацію.
Згідно з п. 9.9 б ПДР України, аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.
Відповідно до п. 9.1.г ПДР України, увімкнення аварійної сигналізації, відноситься до попереджувальних сигналів.
Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 122КУпАП особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності у разі порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.
Отже, аварійна світлова сигналізація хоча і відноситься до попереджувальних сигналів, але у водія виникає обов`язок щодо її ввімкнення лише у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.
Частина 2 ст. 122 КУпАП не передбачає відповідальності за порушення правил користування попереджувальними сигналами при зупинці транспортного засобу, а санкція за ч. 2 ст. 122 КУпАП може бути застосована лише у разі порушення правил користування попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.
Враховуючи викладене, суд вважає, що дії позивача, які виразилися у порушенні ним п.9.9.б ПДР(не увімкнення аварійної сигналізації після зупинки транспортного засобу працівником поліції), неправильно кваліфіковані за ч. 2ст. 122 КУпАП.
Отже, позивач не міг бути притягнутий до адміністративної відповідальності часте за ч. 2 ст. 122 КУпАП за вчинене ним порушення ПДР, оскільки в його діях відсутній склад правопорушення за цією нормою.
Також дослідивши відеозапис, судом встановлено, що моменту порушення позивачем, а саме: керуючі транспортним засобом не виконав вимогу дорожнього знаку 3.41 «контроль», а саме здійснив проїзд без зупинки транспортного засобу, не зафіксовано, а зафіксовано лише факт складання постанови. Щодо постанови ЕНА № 6523964 від 17.01.2026 року, з відеозапису неможливо чітко визначити, на яку відстань виступає вантаж, інших доказів окрім відеозапису на підтвердження вказаного порушення позивачем, відповідачем не надано. 
На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про протиправність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а тому постанови ЕНА № 6523902 від 17.01.2026 року та за ч. 1 ст. 122 КУпАП, та ЕНА № 6523964 від 17.01.2026 року у справах про адміністративне правопорушення підлягають скасуванню з закриттям провадження по справам про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України із Департаменту патрульної поліції України слід стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 1 064,96, грн за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 9, 121, 251, 280, КУпАП, Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001 року (із змінами та доповненням), ст. 246 КАС України, суд 
ухвалив:
Позов задовольнити.
Скасувати постанову інспектора поліції Скочука Ігоря Петровича серії ЕНА № 6523902 від 17.01.2026 року про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.122 КУпАП та накладеного адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн. 
Закрити справу про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1 .
Скасувати постанову інспектора поліції Скочука Ігоря Петровича серії ЕНА № 6523964 від 17.01.2026 року про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 КУпАП та накладеного адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. 
Закрити справу про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1 .
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції України на користь  ОСОБА_1  понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1 064,96 грн.
Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Зосименко