КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

апеляційне провадження №22-ц/824/732/2026
справа №759/13775/24

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2026 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.
суддів Желепи О.В., Соколової В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданої адвокатом Вербицьким Ярославом Володимировичем, на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 28 лютого 2025 року, ухвалене під головуванням судді Горбенко Н.О., повне судове рішення складено 28 лютого 2025 року,
у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УПРАВЛЯЮЧА КОМПАНІЯ «АТМОСФЕРА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову.
У липні 2024 року ТОВ "Управляюча компанія "Атмосфера" звернулось до суду із позовом про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.
Вимоги позову мотивує тим, що ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_1 . Управління зазначеним багатоквартирним будинком здійснює ТОВ «УПРАВЛЯЮЧА КОМПАНІЯ «АТМОСФЕРА», яке забезпечує належні умови користування квартирою АДРЕСА_2 шляхом управління та утримання будинку і прибудинкової території відповідно до вимог законодавства, нормативів, норм, стандартів і правил у сфері житлово-комунального господарства.
Зокрема, Управляюча компанія організовує та забезпечує контрольно-пропускний режим на прибудинковій території, обслуговування систем відеоспостереження, домофонів і шлагбаумів, а також надає послуги з управління та утримання будинку, включно з прибиранням, благоустроєм, технічним обслуговуванням внутрішньобудинкових та телекомунікаційних систем.
У зв`язку із здійсненням такого управління та понесенням позивачем відповідних витрат, у відповідачки, як власниці квартири, виник обов`язок компенсувати Управляючій компанії витрати на управління і утримання будинку та прибудинкової території. Забезпечення контрольно-пропускного режиму, обслуговування систем відеонагляду, домофону та шлагбаумів пропорційно до загальної площі належної їй квартири та машиномісця, а також витрати на електропостачання, холодне водопостачання, опалення, у тому числі місць загального користування і допоміжних приміщень, з урахуванням показників квартирних і будинкових засобів обліку за тарифами та методиками, затвердженими відповідно до законодавства України.
Водночас ОСОБА_1 належним чином не виконала зобов`язання з оплати спожитих послуг як власниця квартири АДРЕСА_2 , унаслідок чого за період з 12 березня 2021 року по 30 квітня 2024 року утворилася заборгованість у загальному розмірі 70 092,86 грн.
Зазначена сума заборгованості складається із заборгованості за послуги з управління будинком та прибудинковою територією, включно з прибиранням, благоустроєм, технічним обслуговуванням внутрішньобудинкових і телекомунікаційних систем, витратами на електроенергію, винагородою управителю та послугами служби безпеки (охорони) у розмірі 65 838,54 грн, централізованим опаленням місць загального користування у сумі 3 335,79 грн та послугами з поводження з твердими побутовими відходами у розмірі 918,53 грн.
Оплата за надані послуги за зазначений період відповідачкою не здійснювалась, у зв`язку з чим загальна заборгованість за період з 12 березня 2021 року по 30 квітня 2024 року становить 70 092,86 грн.
Мотивуючи наведеним, просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УПРАВЛЯЮЧА КОМПАНІЯ «АТМОСФЕРА» заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 12 березня 2021 року по 30 квітня 2024 року у розмірі 70 092,86 грн. Стягнути судові витрати.
2. Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 28 лютого 2025 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УПРАВЛЯЮЧА КОМПАНІЯ «АТМОСФЕРА» заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 12 березня 2021 року по 30 квітня 2024 року в розмірі 70 092,86 гривень.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УПРАВЛЯЮЧА КОМПАНІЯ «АТМОСФЕРА» судові витрати із сплаті судового збору у розмірі 3 028,00 гривень.
Задовольнивши позов, суд першої інстанції вказав, що доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідачкою не надано, як і не надано доказів щодо належного виконання грошових зобов`язань щодо сплати за надані житлово-комунальні послуги.
Суд відхилив посилання відповідачки на відсутність укладеного між сторонами договору та вказав, що відсутність договору не звільняє її, як власницю квартири у багатоквартирному будинку, від обов`язку сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги, від яких ОСОБА_1 у встановленому законом порядку не відмовлялась.
Суд зазначив, що відповідачка фактично користуючись наданими житлово-комунальними послугами, відмовлялася їх оплачувати, не погоджуючись із нарахованими тарифами позивачем, а також відмовляючись підписувати договір на управління/утримання будинку та прибудинкової території, виконання інших додаткових робіт та компенсацію витрат, що не є підставою звільнення її від зобов`язання щодо оплати фактично наданих житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом.
3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Не погодившись з ухваленим рішенням, адвокатом Вербицьким Я.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права.
Вказує, що позовні вимоги обґрунтовуються нібито наявністю заборгованості відповідачки за житлово-комунальні послуги по квартирі АДРЕСА_1 за період з 12 березня 2021 року по 30 квітня 2024 року на загальну суму 70 092,86 грн, з яких 65 838,54 грн ? плата за управління будинком і прибудинковою територією (включно з прибиранням, технічним обслуговуванням, електроенергією, охороною та винагородою управителю), 3 335,79 грн ? опалення місць загального користування, 918,53 грн ? поводження з твердими побутовими відходами.
Відповідачка заперечує існування будь-яких договірних, зобов`язальних чи грошових правовідносин із позивачем. Хоча відповідачка є власницею квартири АДРЕСА_2 з 12 березня 2021 року та співвласником спільного майна будинку, проте відповідно до статті 382 ЦК України і Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» рішення щодо управління будинком мають прийматися співвласниками, чого зроблено не було.
Вказує, що будинок АДРЕСА_3 введено в експлуатацію 21 травня 2020 року, однак замовник будівництва ТОВ «Кармен-Трейдинг» не виконав технічних умов приєднання до інженерних мереж та не уклав у встановлений законом строк договори з постачальниками комунальних послуг. Через це прямі чи колективні договори між співвласниками будинку і постачальниками тепла, води та електроенергії відсутні, що підтверджується відповідями КП «Київтеплоенерго», ПрАТ «Київводоканал». Теплопостачання здійснюється за тимчасовим договором між КП «Київтеплоенерго» та ТОВ «Кармен-Трейдинг», яке має значну заборгованість. Із приводу зобов`язання замовника підключити будинок до інженерних мереж у Святошинському районному суді міста Києва розглядається спір.
Вказує, що позивач не був обраний зборами співвласників управителем будинку чи колективним споживачем комунальних послуг, не є власником або орендарем спільного майна та не має правового зв`язку з будинком. Попри це, він самовільно здійснює управління будинком, розпоряджається спільним майном, отримує з нього дохід та нараховує відповідачці плату за житлово-комунальні послуги. Такі дії, на думку відповідачки, є самоправними, не мають правових підстав і виключають право позивача на нарахування та стягнення заявленої заборгованості.
Вказує, що відповідно до пункту 3 частини 4 статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити обґрунтований розрахунок сум, що стягуються, проте позивач не надав детального та зрозумілого розрахунку щомісячної плати за управління будинком, прибудинковою територією, опалення, електропостачання та поводження з відходами щодо квартири відповідача. За відсутності належного розрахунку суд помилково визнав позов обґрунтованим. При цьому жодним договором чи внутрішнім актом позивача не встановлено обов`язку щомісячного нарахування такої плати.
Крім того, всупереч пункту 5 частини 4 статті 175 та частини 5 статті 177 ЦПК України, позивач не надав доказів, якими обґрунтовує свої вимоги. Стверджуючи, що він є управителем будинку, позивач не додав рішень загальних зборів співвласників про обрання управителя, затвердження умов і ціни договору, уповноваження на його підписання, а також самого договору з істотними умовами, передбаченими частиною 4 статті 11 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку». Також відсутні належні докази фактичного надання та споживання відповідачем житлово-комунальних послуг: договори з постачальниками комунальних ресурсів, акти приймання-передачі, облікові картки споживання, докази понесених витрат та їх оплати.
Відповідачка є власницею квартири у будинку АДРЕСА_3 , однак після введення відповідних черг будинку в експлуатацію будинок перебуває у спільній сумісній власності співвласників та питання його управління вирішуються виключно ними. Позивач не є власником чи орендарем будь-яких приміщень у цьому будинку, не був уповноважений ні замовником будівництва, ні співвласниками, не обирався управителем ні рішенням зборів, ні за результатами конкурсу, і сам визнає, що не був визначений колективним споживачем комунальних послуг. Жодних правових підстав для управління будинком позивач не надав, обмежуючись посиланнями на укладення окремих договорів з деякими співвласниками, які не можуть замінити рішення загальних зборів.
Зазначає, що спільне майно багатоквартирного будинку належить співвласникам на праві спільної сумісної власності, а управління ним можливе виключно за рішенням зборів співвласників і на підставі договору управління, укладеного відповідно до Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» та Закону України «Про житлово-комунальні послуги». За відсутності рішення зборів і договору управління позивач не має повноважень управляти будинком, використовувати спільне майно та нараховувати плату за управління чи утримання будинку.
Позивач безпідставно уважає себе виконавцем житлових послуг, хоча не довів законних підстав такого статусу, не обґрунтував і не підтвердив тарифи, за якими здійснює нарахування, та визнав відсутність рішення співвласників про його уповноваження. Суд неправильно застосував норми матеріального права і помилково погодився з цими доводами.
Посилання суду та позивача на практику Верховного Суду щодо можливості стягнення плати за відсутності договору є безпідставним, оскільки наведені справи стосуються комунальних підприємств - безпосередніх надавачів комунальних послуг, які діяли на підставі рішень органів місцевого самоврядування і затверджених тарифів. У цій справі позивач не є комунальним підприємством, не є виробником чи виконавцем комунальних послуг, самостійно встановлює тарифи та стягує переважно плату за житлову послугу з управління будинком без будь-яких законних підстав. Відсутність договору управління і рішення зборів співвласників звільняє відповідача від будь-яких зобов`язань перед позивачем, а тому позовні вимоги є необґрунтованими.
Вказує, що позивач самовільно уклав договори з третіми особами (прибирання, охорона, вивезення відходів, обслуговування ліфтів, протипожежні роботи), де він є замовником послуг, а не співвласники, при цьому відсутні докази фактичної оплати таких послуг (платіжні доручення, квитанції), а також акти приймання-передачі послуг. Наявність договорів позивача з виконавцями не доводить надання послуг відповідачу, а лише свідчить про отримання цих послуг самим позивачем без згоди співвласників.
Позивач не є постачальником теплової енергії, води чи електроенергії та не довів правомірність нарахувань. З наданих листів КП «Київтеплоенерго» установлено, що теплопостачання будинку здійснюється за тимчасовим договором між КП «Київтеплоенерго» і ТОВ «Кармен-Трейдинг», технічні умови приєднання не виконані, КП «Київтеплоенерго» не є виконавцем послуг для мешканців, а позивач не має жодного відношення до теплопостачання. Посилання позивача на договір комісії з ТОВ «Оболоньторгстандарт» не створює жодних прав чи обов`язків для відповідача, не передбачає постачання комунальних послуг співвласникам і укладений без їхньої участі. Аналогічно, договір позивача з ТОВ «Київські енергетичні послуги» укладений з порушенням пунктом 13-1 Перехідних положень Закону «Про ринок електричної енергії», оскільки позивач не є обраним управителем і не може вважатися колективним побутовим споживачем.
Звертає увагу, що не проживає у квартирі, не споживає комунальні послуги, а позивач не надав жодного обґрунтованого розрахунку обсягів споживання, методики нарахувань чи співвідношення витрат з конкретною квартирою.
Ухвалою суду витребувано договори, акти приймання-передачі, облікові картки та докази оплати електроенергії, однак позивач їх не надав, що відповідно до частини 3 статті 84 ЦПК України дає підстави визнати відсутність відповідних обставин.
Суд першої інстанції не врахував, що за відсутності виконаних технічних умов підключення будинку АДРЕСА_3 до електричних, теплових, водопровідних і каналізаційних мереж позивач об`єктивно не міг надавати комунальні послуги та стягувати плату за них. Хоча будинок введено в експлуатацію у травні 2020 року, замовники будівництва ТОВ «Кармен-Трейдинг» та ТОВ «Оболоньторгстандарт» не виконали вимоги проектної та технічної документації і технічних умов, виданих ДТЕК, КП «Київтеплоенерго» та ПрАТ «АК «Київводоканал», у зв`язку з чим будинок не підключений до інженерних мереж на постійній основі, а теплопостачання здійснювалося лише за тимчасовим договором. Відсутність постійного підключення унеможливлює укладення індивідуальних договорів зі співвласниками, порушує право власності відповідачки, унеможливлює користування та розпорядження квартирою і виключає підстави для стягнення плати за комунальні послуги.
Крім того, скаржниця посилається на відсутність між сторонами цивільно-правових зобов`язань зі сплати житлово-комунальних послуг.
Позивач не був обраний управителем рішенням зборів співвласників, не уповноважений виконувати функції управління будинком чи колективного споживача, а його дії є односторонніми і не створюють обов`язку для відповідачки. 
Тариф встановлюється позивачем в односторонньому порядку без законних підстав, а посилання суду на практику Верховного Суду є нерелевантними, оскільки у наведених справах існували належні повноваження та рішення органів місцевого самоврядування чи співвласників. За відсутності договору, рішення зборів співвласників і визначених істотних умов зобов`язання, у відповідачки не виник обов`язок сплачувати нараховані позивачем суми.
Вказує, що у зв`язку з тим, що судом першої інстанції відмовлено у задоволенні клопотання відповідачки про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, відповідачка фактично була позбавлена можливості належним чином викласти та обґрунтувати свої заперечення. Уважає, що для повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи її розгляд у суді апеляційної інстанції має здійснюватися з повідомленням сторін.
Зазначає, що орієнтовний розмір витрат на професійну правничу допомогу становить 20 000,00 гривень.
Мотивуючи наведеним, просить рішення Святошинського районного суду міста Києва від 28 лютого 2025 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
4. Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу.
17 квітня 2025 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив ТОВ "УПРАВЛЯЮЧА КОМПАНІЯ "АТМОСФЕРА" на апеляційну скаргу.
В обґрунтування відзиву посилається на необґрунтованість апеляційної скарги. Вказує, що доводи апеляційної скарги про відсутність у позивача статусу управителя та права нараховувати плату є безпідставними, оскільки суд першої інстанції правильно застосував Закон України «Про житлово-комунальні послуги» та Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку». Відповідно до статей 5, 6, 7, 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та статей 319, 322, 360, 382 ЦК України, власник квартири є співвласником спільного майна будинку, індивідуальним споживачем та зобов`язаний брати участь у витратах на утримання і управління будинком та оплачувати отримані послуги незалежно від факту укладення письмового договору.
Матеріалами справи підтверджено надання Управляючою компанією послуг з утримання будинку і прибудинкової території, охорони, вивезення відходів, обслуговування ліфтів, протипожежних систем тощо, а також факт оплати таких послуг підрядним організаціям. Послуги надавались усьому будинку, а не окремим особам, що відповідає вимогам законодавства.
Твердження скаржниці про неправомірність нарахувань і відсутність обґрунтованого розрахунку спростовуються наявним у справі детальним розрахунком заборгованості із зазначенням переліку послуг, періодів та вартості, а також документами, які підтверджують зміну тарифів у зв`язку із зростанням вартості електроенергії та застосуванням чинних тарифів на теплову енергію відповідно до розпоряджень Київської міської військової адміністрації.
Вказує, що доводи про відсутність повноважень управителя через неприйняття співвласниками рішення загальними зборами не звільняють відповідачку від обов`язку оплати послуг, оскільки до визначення співвласниками форми управління закон не забороняє фактичне управління та надання послуг з утримання будинку, а співвласники не можуть бути позбавлені можливості отримувати житлово-комунальні послуги.
Суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував обставини справи, надав належну оцінку доказам, а розрахунок заборгованості відповідачкою не спростований і фактична оплата послуг не підтверджена.
Мотивуючи наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення залишити без змін.
5. Позиція учасників справи.
Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України справа розглядається без повідомлення учасників справи.
27 серпня 2025 року на адресу Київського апеляційного суду надійшли додаткові пояснення адвоката Вербицького Я.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , щодо апеляційної скарги.
В обґрунтування додаткових пояснень вказує, що права позивача не були порушені, оскільки заявлені вимоги не ґрунтуються ані на законі, ані на договорі, ані на інших актах цивільного законодавства.
Уважає, що позивач не має ані права, ані обов`язку здійснювати управління чи утримання спільного майна співвласників будинку та, відповідно, не уповноважений нараховувати відповідачці плату за житлово-комунальні послуги, зокрема за утримання будинку або надання комунальних послуг.
Співвласники багатоквартирного будинку, у тому числі відповідачка, не зобов`язані брати участь у витратах на управління та утримання спільного майна і оплачувати послуги позивача в порядку, на який він посилається, з урахуванням положень статті 360 ЦК України. Крім того, судом першої інстанції не було з`ясовано позицію всіх співвласників будинку щодо наявності згоди на фактичне представництво позивачем їхніх інтересів у сфері утримання спільного майна та отримання житлово-комунальних послуг саме від позивача.
Вказує, що суд першої інстанції безпідставно визнав позивача управителем багатоквартирного будинку та таким, що має право нараховувати співвласникам плату за утримання спільного майна, мотивуючи це фактичним здійсненням управління та наявністю договорів із підрядними організаціями.
Такий висновок суперечить вимогам законодавства, оскільки позивач не був визначений управителем ані рішенням загальних зборів співвласників, ані в порядку, передбаченому частиною 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».
Управління житлово-комунального господарства Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації у відповіді від 18 липня 2025 року № 107-39/1525 підтвердило, що конкурс на обрання управителя будинку за адресою АДРЕСА_3 не проводився, а відповідно до Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" рішення про обрання управителя, затвердження умов договору з ним та визначення уповноважених осіб приймаються виключно зборами співвласників у порядку, визначеному частиною 2 статті 10 цього Закону. Позивач фактично визнає відсутність статусу управителя, посилаючись не на рішення співвласників, а на нібито укладені індивідуальні договори щодо компенсації витрат на утримання будинку, при цьому не надаючи доказів існування таких договорів з більшістю співвласників, що додатково підтверджує відсутність у нього повноважень управителя.
Посилання позивача на відсутність прямої заборони укладення договорів з окремими власниками є помилковим, оскільки норми статей 6, 9, 10, 11 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» та частини 1 статті 369 ЦК України прямо встановлюють, що управління спільним майном здійснюється співвласниками спільно, а передача цих функцій третій особі можлива виключно за їх рішенням. За відсутності відповідного рішення зборів та належним чином укладеного договору з управителем, визнання позивача управителем лише на підставі фактичних дій і договорів із підрядниками є незаконним, а отже він не мав права нараховувати відповідачу плату за утримання спільного майна.
Просить апеляційну скаргу задовольнити, розгляд справи проводити з повідомленням (викликом учасників справи).
6. Позиція суду апеляційної інстанції.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 21 квітня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання скаржниці поданого разом із апеляційною скаргою про розгляд справи з повідомленням (викликом учасників справи).
Розглядаючи повторне клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін, подане разом з додатковими поясненнями до апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що таке не містить обґрунтованих підстав для призначення справи до розгляду в судовому засіданні.
Апеляційним судом забезпечено реалізацію учасниками справи права на подання доводів і заперечень у письмовій формі, у зв`язку з чим необхідності їх повторного викладення в усному порядку колегія суддів не убачає.
Крім цього, колегія суддів зазначає, що предметом спору у цій справі є стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, ціна позову - менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
За установлених обставин, враховуючи ціну позову та його предмет, колегія суддів не убачає підстав для розгляду цієї справи у судовому засіданні із повідомленням (викликом) учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
7. Фактичні обставини справи, установлені судом.
З матеріалів справи убачається, що відповідачка є власницею квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується даними інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №380435800 від 28 травня 2024 року (том 1 а.с. 4).
Згідно даних довідки про стан заборгованості за житлово-комунальні послуги убачається, що за період з 12 березня 2021 року по 30 квітня 2024 року заборгованість ОСОБА_1 станом на 31 травня 2024 року становить 70 092,86 гривень, з яких: заборгованість за послуги з управління будинку та прибудинковою територією - 65 838,54 гривень; послуги з організації поводження з твердими побутовими відходами 918,53 гривень, централізоване опалення МЗК 3 335,79 гривень (том 1 а.с. 8).
Складові нарахувань та розмір плати за окрему послугу визначено у довідці про нарахування та сплату послуг за утримання житла та комунальних послуг ( том 2 а.с. 43). 
24 травня 2021 року між ТОВ «УП «АТМОСФЕРА» та ТОВ «Віес Ліфт» укладено підрядний договір №АТМ/240521 на технічне обслуговування та ремонт ліфтів щодо організації та виконання робіт з технічного обслуговування пасажирських ліфтів Mizui за адресою: м. Київ, пр. Перемоги, 67 (том 1 а.с. 12-13 зворот).
На підтвердження виконання зобов`язань за вказаним договором позивачем надано копії актів надання послуг №421 від 29 липня 2022 року, №510 від 31 серпня 2022 року, №600 від 30 вересня 2022 року, №687 від 31 жовтня 2022 року, №781 від 30 листопада 2022 року, №935 від 31 грудня 2022 року, №936 від 06 грудня 2022 року, №1 від 31 січня 2023 року, №101 від 28 лютого 2023 року, №179 від 31 березня 2023 року, №266 від 28 квітня 2023 року, № 404 від 31 травня 2023 року, №459 від 30 червня 2023 року, №546 від 31 липня 2023 року, №656 від 31 серпня 2023 року, №743 від 30 вересня 2023 року, №847 від 31 жовтня 2023 року, №986 від 30 листопада 2023 року, №1139 від 31 грудня 2023 року, №179 від 31 січня 2024 року, №209 від 29 лютого 2024 року, №162 від 29 лютого 2024 року, №285 від 31 березня 2024 року, №383 від 30 квітня 2024 року (том 1 а.с. 17-40).
16 жовтня 2023 року між ТОВ «УП «АТМОСФЕРА» та ТОВ «Охоронна фірма «Еліт» укладено договір №23-102 про надання послуг з фізичної охорони, предметом якого є охорона житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 (том 1 а.с. 41-49).
На підтвердження виконання зобов`язань за вказаним договором позивачем надано копії актів здачі-надання послуг №2990 від 31 жовтня 2023 року, №3251 від 30 листопада 2023 року, №3835 від 31 грудня 2023 року, №27 від 31 січня 2024 року, №745 від 29 лютого 2024 року, №853 від 31 березня 2024 року, №1039 від 30 квітня 2024 року (том 1 а.с. 50-56).
01 листопада 2021 року між ТОВ «УП «АТМОСФЕРА» та ТОВ «Концепт Сек`юріті» укладено договір №ФО-01/11/2021-SF про надання послуг з фізичної охорони, предметом якого є охорона об`єкту за адресою: м. Київ, пр. Перемоги, 67 (том 1 а.с. 57-62).
На підтвердження виконання зобов`язань за вказаним договором позивачем надано копії актів надання послуг №162 від 31 липня 2022 року, №177 від 31 серпня 2022 року, №191 від 30 вересня 2022 року, №205 від 31 жовтня 2022 року, №217 від 30 листопада 2022 року, №229 від 31 грудня 2022 року (том 1 а.с. 63-68).
01 січня 2023 року між ТОВ «Концепт Сек`юріті» та ТОВ «УП «АТМОСФЕРА» укладено договір №ФО-01/01/2023- SF, предметом якого є послуги з охорони охорона об`єкту за адресою: м. Київ, пр. Перемоги, 67 (том 1 а.с. 69-74).
На підтвердження виконання зобов`язань за вказаним договором позивачем надано копії актів надання послуг №5 від 31 січня 2023 року, №9 від 28 лютого 2023 року, №13 від 31 березня 2023 року, №17 від 30 квітня 2023 року, №21 від 31 травня 2023 року, №25 від 30 червня 2023 року, №29 від 31 липня 2023 року (том 1 а.с. 75-81).
01 серпня 2023 року між ТОВ «Служба Антитетор» та ТОВ «УП «АТМОСФЕРА» укладено договір №ФО-01/08/2023-SF, згідно якого виконавець надає послуги з охорони території замовника за адресою: м. Київ, пр. Перемоги, 67 (том 1 а.с. 82-89).
На підтвердження виконання зобов`язань за вказаним договором позивачем надано копії актів надання послуг №29 від 31 серпня 2023 року, №35 від 30 вересня 2023 року, №42 від 15 жовтня 2023 року (том 1 а.с. 90-92).
01 січня 2023 року між ТОВ «УП «АТМОСФЕРА» та ФОП ОСОБА_2 укладено договір №01/01СФ67, предметом якого є послуги з обслуговування енергогосподарства замовника за адресою: АДРЕСА_3 (том 1 а.с. 93-94).
На підтвердження виконання зобов`язань за вказаним договором позивачем надано копії актів надання послуг №6 від 31 січня 2023 року, №11 від 28 лютого 2023 року, №24 від 31 березня 2023 року, №29 від 30 квітня 2023 року, №40 від 31 травня 2023 року, №49 від 30 червня 2023 року, №58 від 31 липня 2023 року, №68 від 31 серпня 2023 року, №73 від 30 вересня 2023 року, №80 від 31 жовтня 2023 року, №85 від 30 листопада 2023 року, №99 від 31 грудня 2023 року, №2 від 31 січня 2024 року, №8 від 29 лютого 2024 року, №23 від 31 березня 2024 року, №32 від 30 квітня 2024 року (том 1 а.с. 95-110).
01 травня 2023 року між ТОВ «УП «АТМОСФЕРА» та ТОВ «ПОЖ БУД Сервіс» укладено договір №ПБС-9/ТО, згідно умов якого виконавець за дорученням замовника надає послуги з підтримання експлуатаційної придатності систем протипожежного захисту за адресою: м. Київ, пр. Перемоги, 67 строком до 31 грудня 2023 року (том 1 а.с. 111-116).
На підтвердження виконання зобов`язань за вказаним договором позивачем надано копії актів прийому-передачі виконаних робіт № 1 за червень 2023 року - квітень 2024 року (том 1 а.с.117 - 127).
18 липня 2022 року між ТОВ «УП «АТМОСФЕРА» та ТОВ «Едвайсор Інжиніринг» укладено договір №АЕ-40/ТО, предметом якого є надання послуг з підтримання експлуатаційної придатності систем протипожежного захисту за адресою: м. Київ, пр. Перемоги, 67 строком до 31 грудня 2023 року (том 1 а.с. 128-133).
На підтвердження виконання зобов`язань за вказаним договором позивачем надано копії актів прийому передачі виконаних робіт за липень 2022 року - травень 2023 року (том 1 а.с. 134- 144).
01 березня 2023 року між ТОВ «УП «АТМОСФЕРА» та ФОП ОСОБА_3 укладено договір №39 на технічне обслуговування і ремонт обладнання ОДС, предметом якого є організація виконання робіт з технічного обслуговування та ремонту обладнання Об`єднаної Диспетчерської Системи , згідно додатків №№1-4 до Договору за адресою: м. Київ, пр. Перемоги (том 1 а.с. 145-147).
На підтвердження виконання зобов`язань за вказаним договором позивачем надано копії актів прийому-передачі виконаних робіт за березень 2023 року - квітень 2024 року (том 1 а.с.148 - 161).
20 жовтня 2021 року між ТОВ «Фантронік» та ТОВ «УК «АТМОСФЕРА» укладено договір №201021-СФ, згідно умов якого виконавець зобов`язується виконати замовнику роботи з технічного обслуговування та ремонту обладнання системи відеоспостереження та контролю доступу згідно списку обладнання (додаток №1) за адресою: м. Київ, пр. Перемоги, 67 (ЖК «Сан-Франциско») - перша черга (том 1 а.с. 162-165).
На підтвердження виконання зобов`язань за вказаним договором позивачем надано копії актів надання послуг №56 від 29 липня 2022 року, №№69 від 31 серпня 2022 року, №84 від 30 вересня 2022 року, №65 від 21 жовтня 2022 року, №94 від 31 жовтня 2022 року, №103 від 30 листопада 2022 року, №112 від 30 грудня 2022 року, №6 від 17 січня 2023 року, №15 від 31 січня 2023 року, №32 від 28 лютого 2023 року, №43 від 31 березня 2023 року, №60 від 28 квітня 2023 року (том 1 а.с. 166-177).
01 листопада 2020 року між ТОВ «УК «АТМОСФЕРА» та ТОВ «Атмосфера Дизайн» укладено договір №ПГП-01-11/2020 про надання послуг, предметом якого є надання послуг з генерального прибирання (том 1 а.с. 178-179).
На підтвердження виконання зобов`язань за вказаним договором позивачем надано копії актів надання послуг №68 від 31 липня 2022 року, №82 від 31 серпня 2022 року, №90 від 30 вересня 2022 року, №102 від 31 жовтня 2022 року, №121 від 30 листопада 2022 року, №128 від 30 грудня 2022 року, №2 від 31 січня 2023 року, №12 від 28 лютого 2023 року, №23 від 31 березня 2023 року, №37 від 30 квітня 2023 року, №50 від 31 травня 2023 року, №64 від 30 червня 2023 року, №79 від 31 липня 2023 року, №93 від 31 серпня 2023 року, №106 від 30 вересня 2023 року, №120 від 31 жовтня 2023 року, №132 від 30 листопада 2023 року, №143 від 29 грудня 2023 року, №2 від 31 січня 2024 року, №13 від 29 лютого 2024 року, №23 від31 березня 2024 року, №33 від 30 квітня 2024 року (том 1 а.с. 182-214).
27 серпня 2021 року між ТОВ «УК «АТМОСФЕРА» та ТОВ «Санрайз Рециклінг» укладено договір №01/07-52 ВО, предметом якого є надання послуги поводження побутовими відходами, а саме: завантаження, транспортування та передача твердих побутових відходів, великогабаритних відходів та будівельних відходів на полігон або на сортувальну станцію з подальшим направленням на утилізацію відходів або захоронення (том 1 а.с. 215-217).
На підтвердження виконання зобов`язань за вказаним договором позивачем надано копії актів надання послуг №315 від 31 травня 2022 року, №387 від 30 червня 2022 року, №478 від 31 липня 2022 року, №540 від 31 серпня 2022 року, №607 від 30 вересня 2022 року, №692 від 31 жовтня 2022 року, №728 від 30 листопада 2022 року, №784 від 31 грудня 2022 року, №49 від 31 січня 2023 року, №96 від 28 лютого 2023 року, №115 від 31 березня 2023 року, №173 від 30 квітня 2023 року, №264 від 31 травня 2023 року, №312 від 30 червня 2023 року, №360 від 31 липня 2023 року, №414 від 31 серпня 2023 року, №464 від 30 вересня 2023 року, №568 від 31 жовтня 2023 року, №632 від 30 липня 2023 року, №689 від 31 грудня 2023 року, №56 від 31 січня 2024 року, №115 від 29 лютого 2024 року, №180 від 31 березня 2024 року, №228 від 30 квітня 2024 року (том 1 а.с. 218 - 241 зворот).
Згідно даних довідки про нарахування та сплату послуг за утримання житла та комунальних послуг за період з 12 березня 2021 року по 03 серпня 2024 року убачається, що розмір заборгованості становить 74 689,21 гривень (том 2 а.с. 43).
29 грудня 2020 року між ТОВ "Оболоньторгстандарт" (комітент) та ТОВ "Управляюча компанія "Атмосфера" (комісіонер) укладено договір комісії №КПСФ-01, відповідно до якого комісіонер зобов`язується за дорученням комітента за комісійну плату вчинити дії від свого імені за рахунок комітента наступні правочини щодо компенсації витрат за спожиті комунальні послуги у строки, передбачені цим договором на Об`єкті Комітента: "Реконструкція майнового комплекс під будівельно-громадський комплекс з підземним паркінгом на АДРЕСА_3 ", а комітент - виплатити комісійну плату, визначену в порядку і на умовах, установлених цим договором (том 2 а.с. 44-46).
На підтвердження виконання умов цього договору надано платіжні інструкції про сплату компенсаційних витрат за спожиті комунальні послуги від 28.02.2023, 29.03.2023,25.01.2024, 23.02.2024, 22.03.2024 ( том 2 а.с. 47-51).
8. Мотиви, якими керується колегія суддів апеляційного суду, та застосовані норми права.
Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами Цивільного кодексу України, Закону України "Про житлово-комунальні послуги", Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", а також іншими нормативно-правовими актами у сфері житлово-комунального господарства.
Відповідно до частини 1, 4 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує.
Відповідно до статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.
Відповідно до частини 2 статті 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.
Відповідно до статті 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.
Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами;
Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Статтею 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» визначено, що управитель багатоквартирного будинку (далі - управитель) - це фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб; управління багатоквартирним будинком - вчинення співвласниками багатоквартирного будинку дій щодо реалізації прав та виконання обов`язків-співвласників, пов`язаних з володінням, користуванням розпорядженням спільним майном багатоквартирного будинку.
Учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є:-споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг (частина 1 статті 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Відповідно до пункту 10 частини 1 статті 7 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" співвласники зобов`язані своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги.
Таким чином, обов`язок співвласника брати участь у витратах на утримання спільного майна та оплачувати житлово-комунальні послуги виникає безпосередньо із закону та не ставиться у залежність від факту укладення письмового договору.
Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом, який виходить із того, що відсутність письмового договору не звільняє споживача від обов`язку оплати фактично отриманих житлово-комунальних послуг (постанови Верховного Суду від 20 листопада 2024 року по справі №463/6799/18, від 7 липня 2020 року у справі 712/8916/17, постанови Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі № 401/710/15-ц, від 18 вересня 2019 року у справі № 369/3682/16-ц, від 7 лютого 2024 року у справі № 372/2236/21).
Судом першої інстанції установлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є власницею квартири у багатоквартирному будинку, а отже співвласником спільного майна та споживачем житлово-комунальних послуг.
Матеріалами справи також підтверджено, що позивач фактично здійснював діяльність з утримання будинку та прибудинкової території, організовував надання відповідних послуг, укладав договори з підрядними організаціями та забезпечував виконання робіт, що підтверджується численними договорами та актами наданих послуг, наявними у матеріалах справи.
Під час розгляду справ про стягнення заборгованості за комунальні послуги, визначальним є встановлення факту надання обслуговуючою організацією комунальних послуг особам, які є їх споживачами (постанова Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 761/48615/18-ц).
Зобов`язання оплатити житлово-комунальні послуги виникає у будь-якого споживача, якщо ці послуги були фактично надані (а не тільки нараховані), а також у разі, якщо споживач фактично користувався фактично наданими комунальними послугами.
Матеріали справи не містять доказів та апеляційна скарга не містить посилань на такі докази, які б спростовували фактичне надання послуг з утримання будинку або надання таких послуг особою, відмінною від позивача. 
Доводи апеляційної скарги про відсутність у позивача статусу управителя та, як наслідок, відсутність права нараховувати плату за житлово-комунальні послуги, колегія суддів відхиляє з таких підстав.
Відповідно до статті 9 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку). Наймачі, орендарі та інші користувачі квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку можуть брати участь в управлінні багатоквартирним будинком виключно за дорученням власників таких квартир та приміщень.
При цьому, частиною 1-3 статті 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» встановлено, що співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. Якщо у багатоквартирному будинку в установленому законом порядку утворено об`єднання співвласників, проведення зборів співвласників та прийняття відповідних рішень здійснюється згідно із законом, що регулює діяльність об`єднань співвласників багатоквартирних будинків.
До повноважень зборів співвласників належить прийняття рішень з усіх питань управління багатоквартирним будинком, у тому числі про: 1) розпорядження спільним майном багатоквартирного будинку, встановлення, зміну та скасування обмежень щодо користування ним; 2) визначення управителя та його відкликання, затвердження та зміну умов договору з управителем; 3) обрання уповноваженої особи (осіб) співвласників під час укладання, внесення змін та розірвання договору з управителем, здійснення контролю за його виконанням; 4) визначення повноважень управителя щодо управління багатоквартирним будинком; 5) проведення поточного і капітального ремонтів, реконструкції,-реставрації, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку та визначення підрядників для виконання таких робіт; 6) визначення дати та місця проведення наступних зборів співвласників; 7) визначення переліку та розміру витрат на управління багатоквартирним будинком; 8) відключення будинку від мереж (систем) централізованого постачання комунальних послуг у порядку, встановленому законом, і визначення системи подальшого забезпечення будинку комунальними послугами, за умови дотримання вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища; 9) прийняття рішення про вибір моделі організації договірних відносин з виконавцем комунальної послуги (укладення індивідуального та/або колективного договору про надання комунальної послуги).
Збори співвласників можуть скликатися ініціативною групою у складі не менше трьох співвласників або управителем, обраним відповідно до цього Закону. Збори співвласників у прийнятих в експлуатацію новозбудованих багатоквартирних будинках можуть бути проведені після державної реєстрації права власності на більше половини квартир та нежитлових приміщень у такому будинку.
Отже, як вбачається з положень Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники багатоквартирного будинку уповноважені на самовизначення у питаннях, пов`язаних із забезпечення управління багатоквартирним будинком, шляхом проведення загальних зборів та обрання управителя з визначенням коло його прав та обов`язків.
Прикінцевими та перехідними положення Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» зокрема у частині 4 встановлено, що до визначення співвласниками багатоквартирного будинку, в якому не створено об`єднання співвласників, форми управління багатоквартирним будинком, але не більше одного року із дня набрання чинності цим Законом, послуги з утримання такого будинку надає суб`єкт господарювання, визначений виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у багатоквартирному будинку до набрання чинності цим Законом.
Приписами частини 5 Прикінцевих та перехідних положення Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» встановлено, якщо протягом одного року з дня набрання чинності цим Законом співвласники багатоквартирного будинку, в якому не створено об`єднання співвласників, не прийняли рішення про форму управління багатоквартирним будинком, управління таким будинком здійснюється управителем, який призначається на конкурсних засадах виконавчим органом місцевої ради, на території якої розташований багатоквартирний будинок. У разі якщо місцевою радою або її виконавчим органом відповідно до законодавства прийнято рішення про делегування іншому органу - суб`єкту владних повноважень функцій із здійснення управління об`єктами житлово-комунального господарства, забезпечення їх утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг, управитель призначається на конкурсних засадах таким органом.
Виходячи із сукупного аналізу змісту норм Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», убачається, що законодавець фактично надає співвласникам багатоквартирного будинку право прийняти рішення про обрання форми управління багатоквартирним будинком, з метою реалізації такими співвласниками багатоквартирного будинку права на участь в управлінні будинком особисто або через уповноваженого представника.
Багатоквартирний будинок АДРЕСА_3 був введений в експлуатація І черга в 2020 році та II, III черги в 2021 році та співвласники багатоквартирного будинку не були позбавлені можливості реалізувати передбачене законом право на визначення управителя та призначення управителя у будинку за наслідком проведених загальних зборів співвласників.
Управляюча компанія здійснює управління багатоквартирним будинком АДРЕСА_3 з метою забезпечення життєдіяльності новозбудованого багатоквартирного будинку та забезпечує належні умови проживання, задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території.
При цьому, неможливість визначення належної форми управління та/або обрання належного управителя в силу Закону України «Про житлово-комунальні послуги» не повинно перешкоджати співвласникам одержувати житлово-комунальні послуги. Посилання скаржниці на відсутність правових підстав для діяльності позивача не спростовують встановленого факту надання послуг та не звільняють від обов`язку їх оплати.
Доводи апеляційної скарги щодо відсутності обґрунтованого розрахунку заборгованості є безпідставними, оскільки позивачем надано розрахунок заборгованості із зазначенням періоду нарахування, видів послуг та їх вартості, а відповідачкою не подано жодного контррозрахунку чи доказів сплати.
Посилання скаржниці на ненадання позивачем окремих доказів на виконання ухвали суду не спростовують сукупності наявних у справі доказів, які підтверджують факт надання послуг та понесення витрат.
Доводи апеляційної скарги щодо відсутності фактичного споживання послуг відповідачкою, зокрема у зв`язку із непроживанням у квартирі, не приймаються судом, оскільки обов`язок брати участь у витратах на утримання спільного майна не залежить від факту проживання чи непроживання у квартирі.
Як убачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості, борг відповідачки становить 70 092,86 гривень, з яких заборгованість з послуги утримання будинку та прибудинкової території ? 65 838,54 гривень, 3 335,79 грн ? опалення місць загального користування, 918,53 грн ? поводження з твердими побутовими відходами.
Колегія суддів звертає увагу, що зазначені складові заборгованості за своєю правовою природою пов`язані насамперед із забезпеченням належного утримання, експлуатації та функціонування спільного майна багатоквартирного будинку, співвласником якого є відповідачка. Такі витрати носять обов`язковий характер і виникають в силу закону незалежно від індивідуального користування квартирою, оскільки спрямовані на утримання спільних частин будинку (місць загального користування, інженерних мереж, ліфтів, прибудинкової території тощо), якими відповідачка як співвласниця, має право користування.
Отже, обов`язок зі сплати витрат на утримання будинку та пов`язані з цим платежі покладається на відповідачку саме як на співвласницю спільного майна, а не як на особу, яка фактично проживає чи не проживає у квартирі. У зв`язку з цим посилання на непроживання у квартирі не впливають на наявність обов`язку зі сплати зазначених платежів та обґрунтовано відхиляються судом. Посилання скаржниці на те, що позивач самовільно уклав договори з третіми особами (щодо прибирання, охорони, вивезення відходів, обслуговування ліфтів, протипожежних систем тощо), а тому такі договори нібито не створюють жодних обов`язків для співвласників будинку, є помилковими та ґрунтуються на неправильному розумінні правової природи спірних правовідносин.
Як установлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивачем укладено низку договорів із підрядними організаціями саме з метою забезпечення належного утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, що відповідає змісту житлової послуги з управління багатоквартирним будинком у розумінні статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».
При цьому, колегія суддів звертає увагу, що характер таких правовідносин є організаційно-господарським і спрямований на забезпечення належного технічного, санітарного та експлуатаційного стану спільного майна співвласників. Укладення відповідних договорів із підрядниками є необхідною та об`єктивно зумовленою формою реалізації функцій з утримання будинку, а не самостійною господарською діяльністю позивача в інтересах виключно власної особи.
Твердження скаржниці про те, що такі договори свідчать лише про отримання послуг самим позивачем, а не співвласниками, спростовується предметом укладених договорів, який прямо пов`язаний з обслуговуванням конкретного об`єкта - багатоквартирного будинку, у якому розташована квартира відповідачки. Отже, результат виконання таких робіт і наданих послуг споживається не позивачем як окремою особою, а усіма співвласниками будинку як єдиним об`єктом.
Щодо зміни тарифу, то Управляюча компанія обґрунтувала причини збільшення тарифу за 1 кв.м загальної площі житлового приміщення на управління/утримання будинку та прибудинкової території, зазначивши, про збільшення вартості електроенегрії Кабінетом Міністрів України, відтак, зміна тарифу відбулася в частині вартості електроенергії, оскільки збільшується обсяг витрат Управляючої компанії на управління будинком, зокрема на обслуговування місць загального користування, ліфтів, насосів, загальнобудинкових приладів.
Доводи про відсутність доказів фактичної оплати послуг підрядникам та актів приймання-передачі не знайшли свого підтвердження, оскільки матеріали справи містять належні та допустимі докази виконання відповідних робіт, зокрема акти надання послуг за укладеними договорами. Наявність таких актів підтверджує факт виконання робіт і їх прийняття замовником.
Водночас сама по собі відсутність у матеріалах справи окремих платіжних документів (платіжних доручень, квитанцій) не спростовує факт надання послуг, якщо він підтверджується іншими належними доказами у їх сукупності, а також не звільняє співвласника від обов`язку відшкодування витрат на утримання спільного майна.
Крім того, колегія суддів зазначає, що правовою підставою для виникнення обов`язку відповідачки зі сплати відповідних платежів є норми закону (статті 319, 322, 360, 382 ЦК України та положення спеціальних законів), які прямо покладають на співвласника обов`язок брати участь у витратах на утримання спільного майна. Відтак відсутність безпосередніх договірних відносин між відповідачкою та підрядниками не має правового значення для вирішення спору.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що позивач не є постачальником теплової енергії, води чи електроенергії та не має права здійснювати відповідні нарахування, колегія суддів зазначає таке.
Предметом заявлених позовних вимог є, зокрема, стягнення плати за житлову послугу з управління багатоквартирним будинком та пов`язані з нею витрати, які включають витрати на забезпечення функціонування інженерних систем будинку, електропостачання місць загального користування, технічне обслуговування, охорону, прибирання тощо.
Отже, у цій частині позивач виступає не як виробник чи постачальник комунальних послуг у класичному розумінні, а як особа, яка організовує їх отримання та забезпечує функціонування будинку як цілісного об`єкта, що відповідає змісту житлової послуги.
Посилання скаржниці на відсутність у позивача відношення до теплопостачання будинку та наявність тимчасових договірних відносин між іншими суб`єктами (КП «Київтеплоенерго» та забудовником) не спростовують обов`язку відповідачки брати участь у витратах, пов`язаних із забезпеченням функціонування будинку, у тому числі місць загального користування.
Доводи щодо договору комісії з ТОВ «Оболоньторгстандарт» не впливають на вирішення спору, оскільки зазначений договір регулює внутрішні відносини між суб`єктами господарювання та не спростовують обов`язку відповідачки як співвласника нести витрати на утримання будинку.
Таким чином, наведені доводи апеляційної скарги спрямовані на формальне заперечення правового статусу позивача, однак не спростовують встановленого судами факту надання послуг та понесення витрат на утримання будинку, а також не звільняють відповідачку від передбаченого законом обов`язку брати участь у таких витратах.
Щодо доводів про відсутність належного підключення будинку до інженерних мереж, колегія суддів зазначає, що наведене не спростовує факту виконання робіт з утримання будинку, організації охорони, прибирання, технічного обслуговування систем, які є складовими житлової послуги та підлягають оплаті співвласниками.
Посилання скаржниці на нерелевантність судової практики Верховного Суду відхиляються, оскільки наведені правові висновки стосуються загального принципу обов`язковості оплати фактично спожитих послуг, який підлягає застосуванню і у даній справі.
Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з оцінкою доказів судом першої інстанції та не містять посилань на нові обставини чи докази, які б спростовували правильність висновків суду.
З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення не встановлено.
Ураховуючи те, що апеляційну скаргу за результатом її розгляду відхилено, відсутні підстави для перерозподілу судових витрат.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 375, 381 - 384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Вербицьким Ярославом Володимировичем, залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 28 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді О.В. Желепа

В.В. Соколова