ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2026 р.	Справа № 520/3364/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: Жигилія С.П. , Макаренко Я.М. ,
за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.11.2025, головуючий суддя І інстанції: Шевченко О.В., м. Харків, повний текст складено 10.11.25 року по справі № 520/3364/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівський Хлібопекарський комплекс" 
до  Головного управління ДПС у Харківській області, Державної податкової служби України , Головного управління ДПС у Львівській області   
про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівський хлібопекарський комплекс» (далі по тексту – позивач, ТОВ «ЛХК») звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (далі по тексту – ГУ ДПС у Харківській області, перший відповідач, контролюючий орган), Державної податкової служби України (далі по тексту - ДПС України, другий відповідач), Головного управління ДПС у Львівській області (далі по тексту – третій відповідач), в якому просило суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення № 12317157/44844675 про відмову в реєстрації податкової накладної № 17 від 30.06.2024, а також зобов`язати ДПСУ зареєструвати в ЄРПН зазначену ПН датою її подання;
- визнати протиправним та скасувати рішення № 12317158/44844675 про відмову в реєстрації податкової накладної № 18 від 30.06.2024, а також зобов`язати ДПСУ зареєструвати в ЄРПН зазначену ПН датою її подання;
- визнати протиправним та скасувати рішення № 12308887/44844675 про відмову в реєстрації податкової накладної № 7 від 30.06.2024, а також зобов`язати ДПСУ зареєструвати в ЄРПН зазначену ПН датою її подання;
- визнати протиправним та скасувати рішення № 12326906/44844675 про відмову в реєстрації податкової накладної № 19 від 30.06.2024, а також зобов`язати ДПСУ зареєструвати в ЄРПН зазначену ПН датою її подання.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24.10.2025 по справі № 520/3364/25 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівський хлібопекарський комплекс» (вул. Грищенка, буд. 2, м. Харків, 61001, код ЄДРПОУ 44844675) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд. 46, м. Харків, 61057, код ЄДРПОУ 43983495), Державної податкової служби України (пл. Львівська, буд. 8, м. Київ, 04053, код ЄДРПОУ 43005393) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії – задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення № 12317157/44844675 про відмову в реєстрації податкової накладної № 17 від 30.06.2024.
Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівський хлібопекарський комплекс» від 30.06.2024 за № 17 датою її подання.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.
Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівський хлібопекарський комплекс» (код ЄДРПОУ 44844675) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (код ЄДРПОУ43983495).
Додатковим рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.11.2025 по справі № 520/3364/25 заяву представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення по адміністративній справі - задоволено частково.
Доповнено резолютивну частину рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2025 року по справі №520/3364/25 абзацом наступного змісту:
"Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЬВІВСЬКИЙ ХЛІБОПЕКАРСЬКИЙ КОМПЛЕКС» (код ЄДРПОУ 44844675 витрати на правничу допомогу за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (код ЄДРПОУ ВП 43983495) 1250 (одна тисяча двісті п`ятдесят) грн. 00 коп. та Державної податкової служби України (код ЄДРПОУ 43005393) 1250 (одна тисяча двісті п`ятдесят) грн. 00 коп.".
В задоволенні іншої частини вимог заяви про ухвалення додаткового судового рішення - відмовлено.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 20.03.2026 по справі №520/3364/25 апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області – залишено без задоволення.
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівський хлібопекарський комплекс» - задоволено.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.10.2025 по справі № 520/3364/25 в частині відмови у задоволенні позову - скасовано.
Прийнято в цій частині нову постанову, якою позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівський хлібопекарський комплекс» - задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення № 12317158/44844675 про відмову в реєстрації податкової накладної № 18 від 30.06.2024.
Зобов`язано Державну податкову службу України (04053, Україна, місто Київ, Львівська площа, будинок 8, код ЄДРПОУ 43005393) зареєструвати в ЄРПН податкову накладну № 18 від 30.06.2024 датою її подання.
Визнано протиправним та скасовано рішення № 12308887/44844675 про відмову в реєстрації податкової накладної № 7 від 30.06.2024.
Зобов`язано Державну податкову службу України (04053, Україна, місто Київ, Львівська площа, будинок 8, код ЄДРПОУ 43005393) зареєструвати в ЄРПН податкову накладну № 7 від 30.06.2024 датою її подання;
Визнано протиправним та скасовано рішення № 12326906/44844675 про відмову в реєстрації податкової накладної № 19 від 30.06.2024.
Зобов`язано Державну податкову службу України (04053, Україна, місто Київ, Львівська площа, будинок 8, код ЄДРПОУ 43005393) зареєструвати в ЄРПН податкову накладну № 19 від 30.06.2024 датою її подання.
В частині задоволення позову рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.10.2025 по справі № 520/3364/25 – залишити без змін.
Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівський хлібопекарський комплекс» (61026, Україна, Харківська область, місто Харків, вулиця Грищенка(пн), будинок 2, код ЄДРПОУ 44844675) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (адреса вул. Григорія Сковороди, 46, м. Харків, 61057 ЄДРПОУ 43983495) судові витрати по сплаті судового збору за подання позову та апеляційної скарги у загальному розмірі 9084 (дев`ять тисяч вісімдесят чотири) грн.
Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівський хлібопекарський комплекс» (61026, Україна, Харківська область, місто Харків, вулиця Грищенка(пн), будинок 2, код ЄДРПОУ 44844675) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України (04053, Україна, місто Київ, Львівська площа, будинок 8, код ЄДРПОУ 43005393) судові витрати по сплаті судового збору за подання позову та апеляційної скарги у загальному розмірі 9084 (дев`ять тисяч вісімдесят чотири) грн.
Відповідач, не погодившись з додатковим рішенням суду першої інстанції в частині задоволення заяви про ухвалення додаткового судового рішення, подав апеляційну скаргу, в якій, пославшись на безпідставність вимог позивача та протиправність рішення суду першої інстанції, просив суд апеляційної інстанції скасувати додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2025 у справі № 520/3364/25 у частині задоволення заяви ТОВ «Львівський хлібопекарський комплекс» та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу відмовити у повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована твердженнями про прийняття оскаржуваного додаткового рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права, з викладенням у ньому висновків, які не відповідають обставинам справи, що в силу положень статті 317 КАС України є підставою для скасування оскаржуваного рішення та прийняття нового судового рішення.
Вказував, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), що не мало місця у спірних правовідносинах.
Позивач та третій відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.
Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги додаткове рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що в поданій до суду позовній заяві позивач оскаржував сім рішень про відмову в реєстрації ПН, а саме: три рішення ГУ ДПС у Львівській області №11763854/44844675 від 12.09.2024, № 11588566/44844675 від 06.08.2024, № 11588567/44844675 від 06.08.2024; чотири рішення ГУ ДПС у Харківській області № 12317157/44844675 від 06.01.2025, №12317158/44844675 від 06.01.2025, № 12308887/44844675 від 03.01.2025, № 12326906/44844675 від 08.01.2025.
Ухвалою суду позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівський хлібопекарський комплекс» до Головного управління ДПС у Харківській області, Головного управління ДПС у Львівській області, ДПС України в частині оскарження рішень комісії Головного управління ДПС у Львівській області № 11763854/44844675 від 12.09.2024, №11588566/44844675 від 06.08.2024, №11588567/44844675 від 06.08.2024 повернуто позивачу.
Ухвалою суду відкрито спрощене провадження в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівський хлібопекарський комплекс» до Головного управління ДПС у Харківській області, ДПС України в частині оскарження рішень Головного управління ДПС у Харківській області № 12317157/44844675 від 06.01.2025, № 12317158/44844675 від 06.01.2025, № 12308887/44844675 від 03.01.2025, а також № 12326906/44844675 від 08.01.2025.
Матеріалами справи підтверджено, що не погоджуючись з рішеннями Головного управління ДПС у Харківській області № 12317157/44844675 від 06.01.2025, № 12317158/44844675 від 06.01.2025, № 12308887/44844675 від 03.01.2025, а також № 12326906/44844675 від 08.01.2025 про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, позивач подав до ДПС України чотири скарги на ці рішення.
Рішеннями ДПС України скарги товариства залишено без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2025 року по справі № 520/3364/25 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю ««Львівський хлібопекарський комплекс» до Головного управління ДПС у Харківській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення № 12317157/44844675 про відмову в реєстрації податкової накладної № 17 від 30.06.2024. Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЬВІВСЬКИЙ ХЛІБОПЕКАРСЬКИЙ КОМПЛЕКС» від 30.06.2024 за № 17 датою її подання. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
При цьому, в позовній заяві, оскаржуючи вісім рішень податкового органу про відмову в реєстрації ПН, позивач просив вирішити питання щодо понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 30 000,00 грн.
Зважаючи на часткове задоволення вимог адміністративного позову та скасування одного з рішення про відмову в реєстрації ПН, а також врахувавши, що підготовка до вказаної справи не вимагала великого обсягу юридичної та технічної роботи, не потребувала затрат значного часу та коштів, які заявлені позивачем як витрати на правову допомогу, термін в 30 годин на написання зазначеного позову є значно завищеним, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області в сумі 1250 грн та Державної податкової служби України в розмірі 1250 грн.
Надаючи оцінку визначеному судом першої інстанції розміру відшкодування за понесені позивачем витрати на правову допомогу, колегія суддів виходить з такого.
Відповідно до частини 1 пункту 1 частини 3 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За приписами частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина 7 статті 139 КАС України).
Відповідно до частин 3, 4 статті 143 КАС України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Матеріалами справи підтверджено, що представником позивача у позовній заяві було заявлено про намір відшкодування судових витрат після ухвалення судового рішення.
Так, рішення суду у даній справі було ухвалено 20.10.2025, а вже 29.10.2025 позивачем було подано заяву про ухвалення додаткового рішення, що свідчить про дотримання процесуального строку.
Положеннями частин 3, 4 статті 134 КАС України визначено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що розмір суми витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу та вартості виконаних робіт, витрати на проведення яких понесені в межах розгляду конкретної судової справи. При цьому розмір витрат має бути співмірним із складністю виконаних адвокатом конкретних робіт та часом, витраченим на виконання цих робіт.
Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині 5 статті 134 КАС України. Так, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.5 ст.134 КАС України).
Згідно з частиною 6 статті 135 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 7 статті 135 КАС України).
З аналізу положень статті 134 КАС України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, пов`язаних безпосередньо з розглядом певної судової справи, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат.
Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).
Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Положеннями статті 19 цього Закону визначено такі види адвокатської діяльності, як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.
Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Надаючи оцінку рівню адвокатських витрат, що мають бути присуджені у цій справі позивачу, колегія суддів оцінює чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою понесеним позивачем витратам на правничу допомогу. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі/WestAllianceLimited проти України, заява № 19336/04, п. 269).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Лавентс проти Латвії від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Колегією суддів встановлено, що на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді апеляційної інстанції представником позивача до матеріалів справи долучено, зокрема, копії: ордеру про надання правничої допомоги, акту приймання-передачі наданих послуг № 1 до Договору про надання правничої допомоги № 1 від 11.02.2025, договору № 1 про надання правової (юридичної) допомоги від 11.02.2025.
Дослідивши вказані документи колегією суддів встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Львівський хлібопекарський комплекс» (Клієнт) та АО "Дмитра Щеглова" (Бюро) уклади договір № 1 про надання правової (юридичної) допомоги від 11 лютого 2025 року, за умовами якого Клієнт доручає, а Бюро приймає на себе зобов`язання надавати правову (юридичну) допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором.
Згідно з пунктом 4.1 Договору № 1 про надання правової (юридичної) допомоги від 11 лютого 2025 року, вартість правової (юридичної) допомоги складає 1000 грн за одну витрачену адвокатом годину.
Актом приймання-передачі наданих послуг № 1 від 28.10.2025 до договору №1 про надання правової (юридичної) допомоги від 11 лютого 2025 року підтверджено, що загальний розмір гонорару (вартість послуг) адвоката за представництва інтересів позивача у справі № 520/3364/25 складає 30 000,00 грн з розрахунку 1000 грн/ 1 год. Всього відпрацьовано адвокатом за підготовку письмових документів - 30 годин.
Таким чином, з наведеного слідує, що звертаючись до суду першої інстанції з заявою про ухвалення додаткового рішення, представник позивача надав до суду докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що має бути сплачена позивачем.
Так, відповідно до правової позиції Верховного Суду, висловленої у постанові від 23.04.2019 у справі № 826/9047/16, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, колегія суддів на підставі належних та допустимих доказів враховує обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Зі змісту норм частини 4, 5 та 6 статті 134 КАС України вбачається, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (саме така позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.12.2018 у справі № 816/2096/17).
За правилами оцінки доказів, встановлених статтею 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Судом апеляційної інстанції встановлено, що окрім загальних тверджень, апеляційна скарга першого відповідача не містить обґрунтованих доводів щодо неспівмірності стягнутого судом першої інстанції розміру витрат на професійну правничу допомогу (2500 грн).
Не наведено апелянтом і свого розрахунку розміру витрат на професійну правничу допомогу, який би він вважав співмірним та пропорційним.
При цьому, матеріалами справи підтверджено понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, зокрема представником позивача складено позовну заяву, додаткові пояснення та взято участь у судових засіданнях.
Беручи до уваги, що при визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу судом першої інстанції у повному обсязі враховано та надано оцінку складності справи та виконаним адвокатом роботам, а також часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт відносно обсягу таких робіт, колегія суддів вважає, що судом визначено обґрунтований та пропорційний розмір правової допомоги, що підлягає стягненню з відповідачів.
Таким чином, враховуючи досліджені судом докази на підтвердження понесених позивачем витрат, які містять детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних за умовами відповідного договору, що підтверджується наявними в матеріалах справи документами, з огляду на ступень складності даної справи, обсяг виконаної адвокатом роботи, колегія суддів не вбачає підстав для зменшення визначеного судом першої інстанції розміру витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає до стягнення з відповідачів (2500 грн).
Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.
Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 326 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області залишити без задоволення.
Додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.11.2025 по справі № 520/3364/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Т.С. Перцова	
Судді	   	С.П. Жигилій   Я.М. Макаренко   	
Повний текст постанови складено та підписано 20.03.2026 року