ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

15 квітня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/5957/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),
суддів: Кругового О.О., Малиш Н.І., 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30 вересня 2025 р. (суддя Чернова Ж.М.) в адміністративній справі №280/5957/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Запорізькій області, про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення – рішення (за формою “Ф”) Головного управління ДПС у Запорізькій №0636690-2410-0828-UA23060070000082704 від 29.06.2024, яким визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2023 рік у розмірі 613,05 грн.; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення – рішення (за формою “Ф”) Головного управління ДПС у Запорізькій №0346959-2411-0829- UA23060070000082704 від 12.05.2025, яким визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2024 рік у розмірі 649,65 грн. 
В обґрунтування позовних вимог вказувалось про відсутність у контролюючого органу підстав для нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2023 та 2024 роки, з огляду на те, що належна позивачу житлова нерухомість - квартира площею 69,15 кв.м. оподатковується за нульовою ставкою податку, що встановлено рішенням Запорізької міської ради від 28.01.2015 № 5.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 30 вересня 2025 р., ухваленим за результатами розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, позовні вимоги задоволено.
У поданій апеляційній скарзі Головне управління ДПС у Запорізькій області, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що Податковим кодексом не передбачено зміни розміру зменшення бази оподаткування об`єкта/об`єктiв житлової нерухомості, в тому числі їx часток, що перебувають у власності фізичних осіб, визначеної підпунктом 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України. Листом від 11.08.2021р. вих. № 5849/0/20-21 Державної регулятивної служби України було встановлено, що рішення Запорізької міської ради від 28.01.2015 № 5 «Про встановлення податку на майно» (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а саме у підпункті 2.4.1 пункту 2.4 Положення ) визнано ознаки невідповідності вимогам чинного законодавства та суперечить принципам державної регуляторної політики, визначених статтею Закону № 1160. Враховуючи вище викладене, спірні податкові повідомлення – рішення по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2023-2024 роки скаржник/відповідач вважає правомірними та такими, що не підлягають скасуванню.
У письмовому відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити оскаржене рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване, вказуючи на те, що Положенням №5 встановлено нульову ставку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на території міста Запоріжжі щодо об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, зокрема, для квартир, загальна площа яких не перевищує 120 кв. метрів. Позивач також заперечує проти доводів апеляційної скарги і в частині застосування листа Державної регуляторної служби України від 11.08.2021 за вих.№5849/0/20-21, який має рекомендаційний характер і не скасовує чинність акту органу місцевого самоврядування. 
Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, як це передбачено статтею 311 Кодексу адміністративного судочинства України.
Судом першої інстанції встановлено наступні обставини у справі.
Позивач є власником об`єктів житлової нерухомості, а саме: квартири загальною площею 69,15 кв.м., яка розташована у АДРЕСА_1 (розмір частки 1/2); квартири загальною площею 65 кв.м., яка розташована у АДРЕСА_2 (форма власності – спільна сумісна). В матеріалах справи міститься угода про визначення платника податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки від 31.12.2022, відповідно до змісту якої:
«Сторона1: ОСОБА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ; НОМЕР_2 : ОСОБА_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ; НОМЕР_4 : ОСОБА_3 , р.н.о.к.п.л. НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ; НОМЕР_6 : ОСОБА_4 , р.н.о.к.л.л. НОМЕР_7 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ; разом іменовані Сторони, а кожен окремо Сторона, у відповідності до ст.ст. 202, 205, 368, 369, 626-628, 638 Цивільного кодексу України уклали дану угоду щодо наступного:
У зв`язку з тим, що Сторонам належить на праві спільної сумісної власності об`єкт нерухомого майна - житлова нерухомість, а саме квартира розташована за адресою: АДРЕСА_3 загальною площею 65 кв.м. (далі - Квартира), без визначення часток кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності,
1. Сторони домовилися, що для цілей оподаткування, а саме обкладення податком на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки (ст. 266 Податкового кодексу України), платником відповідного податку ними визначено одноосібно ОСОБА_3 , який для виконання податкових формальностей буде вважатися одноосібним власником Квартири як об`єкту оподаткування.
2. Зазначена Угода у розумінні абз. «б» п.п.266.1.2 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України є згодою усіх співвласників житлової нерухомості на визначення платником податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки щодо об`єкту - квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_3 загальною площею 65 кв.м. одного із співвласників, а саме - ОСОБА_3 .
3. Угода укладена у шести примірниках, що мають однакову юридичну силу: по одному екземпляру для кожної із сторін, а також 2 примірники для контролюючого (податкового) органу.
4. Угода набирає чинності з дня її підписання та діє впродовж трьох років. Якщо жодна із сторін не заявить про намір змінити платника податку на нерухоме майно до закінчення строку її дії, Угода продовжує свою силу на один рік. Угода може пролонгуватися (автоматично продовжувати строк дії) необмежену кількість разів. …».
ГУ ДПС у Запорізькій області винесено відносно позивача податкове повідомлення-рішення форми «Ф» від 29.06.2024 №0636690-2410-0828-UA23060070000082704, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2023 рік на загальну суму 613,05 грн. Об`єктом оподаткування є нерухоме майно відмінне від земельної ділянки – житлове приміщення (квартира), розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . 
ГУ ДПС у Запорізькій області винесено відносно позивача податкове повідомлення-рішення форми «Ф» №0346959-2411-0829-UA23060070000082704 від 12.05.2025, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2024 рік на загальну суму 649,65 грн. Об`єктом оподаткування є нерухоме майно відмінне від земельної ділянки – житлове приміщення (квартира), розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . 
Не погодившись із вказаними рішеннями, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що встановлення місцевих податків і зборів входить до компетенції органів місцевого самоврядування, податковий же орган, наділений повноваженнями по застосуванню в межах своєї компетенції вже прийнятих нормативно-правових актів, в тому числі рішень органів місцевого самоврядування, норми яких є чинними на час їх застосування та є обов`язковими. Рішенням Запорізької міської ради №5 від 28 січня 2015 р. встановлена нульова ставка податку до об`єктів житлової нерухомості, зокрема, квартир, загальна площа яких не перевищує 120 кв. метрів. Позивач є власником нерухомого майна, площа якої не перевищує 120 кв.м.
Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 цього ж Кодексу.
Судом першої інстанції правильно встановлений характер спірних правовідносин, які регулюються Податковим кодексом (ПК) України.
Відповідно до пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України, платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості. Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка ( пп. 266.2.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України). Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (п.п.266.2.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України).
Відповідно до підпункту 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 ПК України база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується: а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів; б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів; в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).
Згідно з підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів.
Рішенням Запорізької міської ради від 28 січня 2015 р. №5 "Про встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки)" затверджено Положення про податок на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки). До вказаного Положення про податок на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки), затвердженого 28 січня 2015 р. рішенням Запорізької міської ради №5 внесено зміни Рішеннями Запорізької міської ради від 30 червня 2015 р. №5, від 26 лютого 2016 р. №30, від 25 серпня 2016 р. №50, від 21 грудня 2016 р. №49, від 26 квітня 2017 р.№51, від 27 травня 2020 р. №49.
Відповідно до Положення про податок на майно, ставка податку для об`єктів житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, становить 1 % розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування, за винятком об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, для яких встановлюється нульова ставка податку, а саме: -квартири/квартир, загальна площа яких не перевищує 120 кв. метрів; -будинку/будинків, загальна площа яких не перевищує 250 кв. метрів; - різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири /квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток, загальна площа яких не перевищує 370 кв. метрів).
Отже, рішення Запорізької міської ради є нормативно-правовим актом та способом реалізації владних управлінських функцій радою як суб`єктом владних повноважень у відповідності до комплексного правового регулювання в межах розсуду цього органу, з урахуванням інтересів членів територіальної громади та кожного члена цієї громади, а також згідно з приписами підпункту 266.4.2 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України. Дане рішення не скасовано в судовому або іншому порядку, внаслідок чого є обов`язковим як для позивача, так і для відповідача у справі.
Слід звернути увагу на те, що предметом оскарження у цій справі є виключно податкові повідомлення-рішення, прийняті відповідачем на виконання своїх функцій шляхом реалізації повноважень, передбачених підпунктом 20.1.18 пункту 20.1 статті 20 та підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України щодо визначення податкового зобов`язання.
Правомірність рішення органу місцевого самоврядування, яким змінився порядок застосування пільги зі сплати податку до об`єкту оподаткування, при цьому сама пільга не скасовувалась, не є предметом оскарження в цій справі, повноваження міських (селищних, сільських) рад в частині встановлення місцевих податків і зборів хоча і визначені в тому числі Податковим кодексом України, проте є виключною «правовстановлюючою» компетенцією цих органів, правомірність реалізації якої не має перевірятися в межах цієї справи (див. правовий висновок Верховного Суду у справі №825/1496/17).
Рішення Запорізької міської ради є способом реалізації владних управлінських функцій як суб`єктом владних повноважень у відповідності до комплексного правового регулювання в межах розсуду цього органу. Встановлення пільги із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у вигляді нульової ставки в межах допустимої загальної площі, не вказує на втручання в базу оподаткування.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 09 жовтня 2025 р. у справі №280/9089/24.
Як встановлено судом першої інстанції у власності позивача перебуває квартира, загальна площа якої не перевищує 120 кв.м, ставка податку для таких об`єктів житлової нерухомості у 2023-2024 роках дорівнює нулю, а тому підстави для визначення грошового (податкового) зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, щодо таких об`єктів нерухомості у 2023-2024 роках відсутні, а відповідач, приймаючи спірні ППР, діяв всупереч Закону, нормативно-правовому акту органу місцевого самоврядування та порядку, визначеному ДПС України.
Зважаючи на те, що доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування оскарженого рішення суду, передбачені статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.
Керуючись статтями 315, 316, 321, 322,325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області - залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30 вересня 2025 р. в адміністративній справі №280/5957/25 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 15 квітня 2026 р. і оскарженню в касаційному порядку не підлягає згідно частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя А.В. Шлай 

суддя О.О. Круговий 

суддя Н.І. Малиш