ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"24" лютого 2026 р. Справа№ 910/6616/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Руденко М.А.
суддів: Барсук М.А. 
Пономаренка Є.Ю. 

при секретарі: Реуцькій Т.О.
за участю представників сторін:
від позивача: Фартушний С.І. (довіреність від 14.10.2025 № 37-ДОВ/7112) 
від відповідача: Селянко А.О. (ордер серія АІ № 1551339 від 27.09.2024)
розглянувши апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві на рішення господарського суду міста Києва від 06.10.2025 у справі № 910/6616/25 (суддя - Ващенко Т.М.)
за позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві
до товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Фаворит-Буд"
про стягнення 973 509,71 грн,-
В С Т А Н О В И В:
У травні 2025 року позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовною заявою до відповідача про стягнення 973 509,71 грн. 
Обґрунтовуючи позовні вимоги ДСНС посилається на неналежне виконання відповідачем його зобов`язань за договором про виконання робіт № 122Г/05-23, внаслідок чого завищено обсяги та вартість виконаних робіт.
Рішенням господарського суду міста Києва від 06.10.2025 в позові відмовлено.
Мотивуючи рішення суд першої інстанції зазначив, що позивачем не доведено наявності усіх елементів складу правопорушення, необхідних для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, оскільки останнім не доведено об`єктивну та суб`єктивну сторону спричинених відповідачем збитків, причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та понесеними позивачем збитками саме у розмірі 973 509,71 грн, вини відповідача у заподіянні збитків.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 06.10.2025 по справі № 910/6616/25 про відмову у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити; долучити до матеріалів справи № 910/6616/25 висновок експертів за результатами проведення комісійної судової будівельно-технічної експертизи № 464/1059/1060 від 28.08.2025; стягнути з відповідача витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подачу позовної заяви та апеляційної скарги.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав на те, що сам лише факт підписання актів виконаних робіт не свідчить про належне (у повному обсязі) виконання відповідачем, як підрядником, своїх обов`язків за спірним договором та не може звільняти його від відповідальності за неналежне виконання зобов`язань. Понесені позивачем збитки спричинені саме поведінкою (діями) відповідача та перебувають у безпосередньому причинному зв`язку з понесеними витратами позивача. На переконання скаржника, у даному випадку наявні всі елементи правопорушення.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 22.10.2025 апеляційну скаргу у справі № 910/6616/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: Руденко М.А. (головуючий суддя (суддя-доповідач), судді: Барсук М.А., Пономаренко Є.Ю.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.10.2025 прийнято до провадження апеляційну скаргу та призначено розгляд справи на 02.12.2025. 
04.11.2025 через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу.
В подальшому розгляд справи відкладався. 
В судовому засіданні 24.02.2025 представник позивача підтримав вимоги своєї апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення скасувати, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив відмовити в її задоволенні, вказав, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.
Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 02.05.2023 між ДСНС (замовник) та ТОВ "БК "Фаворит-Буд" (підрядник) укладено договір про виконання робіт № 122Г/05-23 (а.с. 20 том 1), за умовами якого замовник доручає, а підрядник зобов`язується виконати роботи з капітального ремонту громадської будівлі за адресою: м. Київ, проспект Академіка Глушкова № l (СДК 021:2015 код 45453000-7 Капітальний ремонт і реставрація) на об`єкті підряду, визначеному у п. 2.2 даного договору.
Відповідно до п. 2.1 договору перелік та вартість виконаних робіт на об`єкті підряду визначається згідно зі зведеним кошторисним розрахунком вартості виконаних робіт, що додається до даного договору та є його невід`ємною частиною.
Об`єкт підряду: "Капітальний ремонт громадської будівлі за адресою: м. Київ, проспект Академіка Глушкова № l" (ДК 021:2015 код 45453000-7 Капітальний ремонт і реставрація) (п. 2.2 договору).
За умовами п. 3.3 договору його загальна сума становить 30 550 000,00 грн, у тому числі ПДВ - 5 091 666,67 грн. Сума бюджетних асигнувань на 2023 рік становить 29 165 127,71 грн, у тому числі ПДВ - 4 860 854,62 грн. Сума планового фінансування на 2024 рік становить 1 384 872,29 грн, у тому числі ПДВ - 230 812,05 грн.
Згідно пп. 4.3.9 договору підрядник зобов`язується повернути кошти у сумі виявленого контролюючими органами завищення обсягів та вартості виконаних робіт протягом 15 банківських днів з моменту отримання відповідного повідомлення від замовника.
Відповідно до п. 5.4 договору здача-прийом кожного етапу виконаних робіт оформлюється підрядником шляхом складання акту приймання виконаних робіт (форми КБ-2в) та довідки про вартість виконаних робіт (форми КБ-3) у двох примірниках (за потреби виготовлюється і 3-й примірник). Замовник приймає виконані підрядником роботи за цим договором протягом 5 робочих днів з дати отримання замовником акта приймання виконаних робіт та довідки про вартість виконаних робіт. У випадку мотивованої відмови складається двосторонній акт з переліком недоліків і строком їх виправлення.
На виконання умов договору № 122Г/05-23 від 02.05.2023 відповідач виконав роботи з капітального ремонту громадської будівлі за адресою: м. Київ, проспект Академіка Глушкова № l, а позивач прийняв вказані роботи, що підтверджується актами приймання виконаних будівельних робіт (КБ-2в), а також довідками про вартість виконаних будівельних робіт, які оформлені належним чином та підписані уповноваженими представниками сторін і скріплені печатками підприємств без зауважень та заперечень (а.с. 29-156 том 1).
В подальшому МВС України проведено перевірку окремих напрямів фінансово-господарської діяльності ДСНС за період з 01.01.2022 до 30.09.2024, за наслідками якої складено акт № 17/32 від 22.11.2024, в якому зазначено, що в ході перевірки, у присутності представників замовника (ГУ ДСНС України у м. Києві), підрядника та технічного нагляду комісією МВС здійснено огляд фактично наданих робіт за об`єктом "Капітальний ремонт громадської будівлі за адресою: м. Київ, проспект Академіка Глушкова № 1", які здійснювалися підрядником ТОВ "БК "Фаворит-Буд" в період з 2023-2024, за результатами якого встановлено розбіжності між фактично проведеними та оплаченими роботами, що призвело до втрать бюджетних коштів на суму 4 066 397,82 грн. Позивач зазначає, що оскільки сума 4 066 397,82 грн визначена за період 2023-2024, то за період по договору сума завищених робіт становить 973 509,71 грн (акт № 1 за вересень 2023, акт № 2 за жовтень 2023, акт № 5 за грудень 2023) (а.с. 194-300 том 1).
Претензією № 7105-638/7118 від 24.01.2025 ДСНС вимагало від ТОВ "БК "Фаворит-Буд" повернути грошові кошти у розмірі 4 066 397,82 грн (а.с. 167 том 1). 
У відповідь на яку відповідач листом № 350 від 13.02.2025 відмовив у поверненні вказаної суми (а.с. 169 том 1).
Позивач звернувся з позовними вимогами на підставі того, що відповідач не повернув грошові кошти у сумі виявленого контролюючими органами завищення обсягів та вартості виконаних робіт, з огляду на що просить стягнути з ТОВ "БК "Фаворит-Буд" кошти у розмірі 973 509,71 грн, посилаючись на ст. 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що акт перевірки не є підставою для безспірного та безумовного визначення наявності порушення в діях відповідача, а також підставою для стягнення коштів отриманих на виконання договірних відносин.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтею 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору
За приписами ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За змістом ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.
Згідно з ч. 1 ст. 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.
Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково (ч. 1 ст. 854 ЦК України).
З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору про виконання робіт № 122Г/05-23 від 02.05.2023 відповідач виконав роботи з капітального ремонту громадської будівлі за адресою: м. Київ, проспект Академіка Глушкова № l, а позивач прийняв вказані роботи, що підтверджується актами приймання виконаних будівельних робіт (КБ-2в), а також довідками про вартість виконаних будівельних робіт, які оформлені належним чином та підписані уповноваженими представниками сторін і скріплені печатками підприємств без зауважень та заперечень (а.с. 29-156 том 1).
Відповідно до п. 3.3 договору його загальна сума становить 30 550 000,00 грн, у тому числі ПДВ - 5 091 666,67 грн. Сума бюджетних асигнувань на 2023 рік становить 29 165 127,71 грн, у тому числі ПДВ - 4 860 854,62 грн. Сума планового фінансування на 2024 рік становить 1 384 872,29 грн, у тому числі ПДВ - 230 812,05 грн.
Згідно з п. 5.4 договору здача-прийом кожного етапу виконаних робіт оформлюється підрядником шляхом складання акта приймання виконаних робіт (форми КБ-2в) та довідки про вартість виконаних робіт (форми КБ-3) у двох примірниках (за потреби виготовлюється і 3-й примірник). Замовник приймає виконані підрядником роботи за цим договором протягом 5 робочих днів з дати отримання замовником акта приймання виконаних робіт та довідки про вартість виконаних робіт. У випадку мотивованої відмови складається двосторонній акт з переліком недоліків і строком їх виправлення.
Частиною 4 ст. 879 ЦК України встановлено, що оплата робіт проводиться після прийняття замовником збудованого об`єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.
За приписами ч. 4 ст. 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.
Згідно з ч. 1 ст. 852 ЦК України якщо підрядник відступив від умов договору підряду, що погіршило роботу, або допустив інші недоліки в роботі, замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного виправлення цих недоліків у розумний строк або виправити їх за свій рахунок з правом на відшкодування своїх витрат на виправлення недоліків чи відповідного зменшення плати за роботу, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ст. 857 ЦК України робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру. Виконана робота має відповідати якості, визначеній у договорі підряду, або вимогам, що звичайно ставляться, на момент передання її замовникові. Результат роботи, в межах розумного строку, має бути придатним для використання відповідно до договору підряду або для звичайного використання роботи такого характеру.
Частиною 1 ст. 858 ЦК України встановлено, що якщо робота виконана підрядником з відступами від умов договору підряду, які погіршили роботу, або з іншими недоліками, які роблять її непридатною для використання відповідно до договору або для звичайного використання роботи такого характеру, замовник має право, якщо інше не встановлено договором або законом, за своїм вибором вимагати від підрядника: 1) безоплатного усунення недоліків у роботі в розумний строк; 2) пропорційного зменшення ціни роботи; 3) відшкодування своїх витрат на усунення недоліків, якщо право замовника усувати їх встановлено договором.
Підрядник має право замість усунення недоліків роботи, за які він відповідає, безоплатно виконати роботу заново з відшкодуванням замовникові збитків, завданих простроченням виконання. У цьому разі замовник зобов`язаний повернути раніше передану йому роботу підрядникові, якщо за характером роботи таке повернення можливе. Якщо відступи у роботі від умов договору підряду або інші недоліки у роботі є істотними та такими, що не можуть бути усунені, або не були усунені у встановлений замовником розумний строк, замовник має право відмовитися від договору та вимагати відшкодування збитків (ч.ч. 2, 3 ст. 858 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.
Відповідно до ч. 2 ст. 853 ЦК України замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки).
Обов`язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт, негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт), законом покладений саме на замовника.
Таким чином, відповідно до норм чинного законодавства, підрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акта виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови від підписання акта.
З наведених норм закону слідує висновок, що перевірка фактичного обсягу робіт, а також вартість матеріалів, які включені в акти приймання виконаних будівельних робіт і довідки про вартість виконаних робіт, покладається на особу, що приймає роботи з боку замовника, за наявності відсутності заперечень з цього приводу під час підписання актів.
Як вбачається з матеріалів справи, акти приймання виконаних будівельних робіт та довідки про вартість виконаних будівельних робіт підписані уповноваженими представниками замовника і скріплені печатками підприємств без зауважень та заперечень, в тому числі і щодо ціни виконаних робіт, а тому у останнього під час приймання і перевірки виконаних будівельних робіт не виникло будь-яких зауважень щодо вартості виконаних робіт. З огляду на викладене вище, позивач прийняв виконані роботи, не заявивши при цьому про допущення виконавцем робіт будь-яких відступів від умов договору чи наявність інших недоліків.
Отже, враховуючи приписи чинного законодавства, а також те, що позивач оглянув та прийняв за відповідним актом приймання виконані будівельні роботи без будь-яких зауважень і застережень виконані відповідачем роботи, обумовлені договором, що свідчить про належне виконання підрядником умов договору та прийняття цих робіт замовником без претензій щодо їх виду, якості, об`ємів (кількості) та вартості, відповідно до умов договору за іншими показниками. Підписавши акт приймання виконаних робіт, замовник погоджується як з якістю таких робіт, так і з використаними матеріалами та іншими витратами.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21.05.2018 у справі № 922/2310/17.
При цьому, як зазначає суд першої інстанції, матеріали справи не містять належних, допустимих та достовірних доказів, в розумінні статей 76-79, 91 ГПК України, на підтвердження того, що на момент підписання актів виконаних робіт та довідок про вартість виконаних робіт, вартість прийнятих робіт за договором перевищила узгоджену сторонами в кошторисній документації до цього договору ціну робіт. Крім того, роботи за вказаним договором оплачені позивачем у повному обсязі, що останнім не оспорюється.
Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.
Матеріали справи також не містять належних та допустимих доказів на підтвердження порушення відповідачем своїх зобов`язань за договором, зокрема, щодо завищення вартості виконаних підрядних робіт чи неналежного їх виконання, крім посилання позивача на акт № 17/32 від 22.11.2024 перевірки окремих напрямів фінансово-господарської діяльності ДСНС за період з 01.01.2022 до 30.09.2024, складений МВС України.
Так, спір у даній справі виник з приводу стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 973 509,71 грн з посиланням на ст. 22 ЦК України, що встановлено актом № 17/32 від 22.11.2024 перевірки окремих напрямів фінансово-господарської діяльності ДСНС за період з 01.01.2022 до 30.09.2024, складеним МВС України, а також з посиланням на п. 4.3.9 договору про виконання робіт № 122Г/05-23 від 02.05.2023.
Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Згідно зі ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки; розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором; збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення; при визначення неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.
Пунктом 2 ст. 22 ЦК України встановлено, що збитками визначаються втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права, а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене.
Підставою для відшкодування збитків є склад правопорушення, який включає наступні фактори: наявність реальних збитків; вина заподіювача збитків; причинний зв`язок між діями або бездіяльністю винної особи та збитками.
Збитки - це витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.
Проте позивачу потрібно довести суду факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов`язань та причинно-наслідковий зв`язок між невиконанням зобов`язань та заподіяними збитками.
Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань та/або відшкодування позадоговірної шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.
Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.
Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.
Під шкодою (збитками) розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо).
Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою - є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.
При цьому саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.
Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками є обов`язковою умовою відповідальності. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.
Відповідно до ч. 2 ст. 623 ЦК України розмір збитків завданих порушенням зобов`язання, повинен бути реальним та доведеним позивачем.
Також пред`явлення вимоги про стягнення збитків покладає обов`язок саме на позивача довести, що вони не є абстрактними, а дійсно є реальними у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язання. При визначені розміру збитків мають враховуватись заходи, вжиті самим позивачем для їх недопущення.
За приписами ч. 1 ст. 1 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади зі спеціальним статусом, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (далі - орган державного фінансового контролю).
Державний фінансовий аудит є різновидом державного фінансового контролю і полягає у перевірці та аналізі органом державного фінансового контролю фактичного стану справ щодо законного та ефективного використання державних чи комунальних коштів і майна, інших активів держави, правильності ведення бухгалтерського обліку і достовірності фінансової звітності, функціонування системи внутрішнього контролю. Результати державного фінансового аудиту та їх оцінка викладаються у звіті (ст. 3 Закону).
Статтею 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" передбачено, що органу державного фінансового контролю надається право, зокрема:
- перевіряти в ході державного фінансового контролю грошові та бухгалтерські документи, звіти, кошториси й інші документи, що підтверджують надходження і витрачання коштів та матеріальних цінностей, документи щодо проведення закупівель, проводити перевірки фактичної наявності цінностей (коштів, цінних паперів, сировини, матеріалів, готової продукції, устаткування тощо) (п. 1);
- проводити на підприємствах, в установах та організаціях зустрічні звірки з метою документального та фактичного підтвердження виду, обсягу і якості операцій та розрахунків для з`ясування їх реальності та повноти відображення в обліку підприємства, установи та організації, що контролюється (п. 12);
- при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку (п. 13).
Абзацом 1 п. 1 Положення про Міністерство внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 878 від 28.10.2015 (далі - Положення) визначено, що МВС України центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.
Згідно з абз. 19 пп. 3 п. 11 Положення Міністр приймає рішення щодо проведення перевірки діяльності центрального органу виконавчої влади та його територіальних органів.
Наказом МВС України № 1294 від 11.10.2024 "Про проведення перевірки окремих напрямків фінансово-господарської діяльності Державної служби України з надзвичайних ситуацій" вирішено провести перевірку окремих напрямів фінансово-господарської діяльності ДСНС за період з 01.01.2022 до 30.09.2024, утворити склад відповідної комісії. Затверджено План-завдання на проведення перевірки окремих напрямів фінансово-господарської діяльності ДСНС за період з 01.01.2022 до 30.09.2024.
МВС України проведено перевірку окремих напрямів фінансово-господарської діяльності ДСНС за період з 01.01.2022 до 30.09.2024, за наслідками якої складено акт № 17/32 від 22.11.2024 (а.с. 157 том 1). У вказаному акті зазначено, в ході перевірки, у присутності представників замовника (ГУ ДСНС України у м. Києві), підрядника та технічного нагляду комісією МВС здійснено огляд фактично наданих робіт за об`єктом "Капітальний ремонт громадської будівлі за адресою: м. Київ, проспект Академіка Глушкова № 1", які здійснювалися підрядником ТОВ "БК "Фаворит-Буд" в період з 2023-2024, за результатами якого встановлено розбіжності між фактично проведеними та оплаченими роботами, що призвело до втрати бюджетних коштів на суму 4 066 397,82 грн (а.с. 164 том 1).
Акт перевірки (аудиту) - це документ про результати проведеної перевірки (аудиту), який є носієм дій з фінансового контролю та інформації про виявлені недоліки, виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу.
Акт ревізії (аудиту) не є рішенням суб`єкта владних повноважень, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялася. Акт ревізії (аудиту) є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу.
Виявлені контролюючим органом порушення не впливають на виконання сторонами своїх зобов`язань за договором і не можуть їх змінювати, оскільки за своїми правовими наслідками акт ревізії у даному випадку фіксує порушення фінансової дисципліни учасника правовідносин, фінансово-господарська діяльність якого перевірялась.
За умови існування між сторонами договірних правовідносин, встановлені під час проведення контрольних заходів підрозділами аудиту факти підлягають доказуванню стороною та оцінці судом на загальних підставах за правилами, встановленими чинним ГПК України (подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 13.02.2018 у справі № 910/12793/17, від 21.05.2018 у справі № 922/2310/17, від 07.12.2021 у справі № 922/3816/19 та від 01.12.2022 у справі № 922/2810/21).
У постанові Верховного Суду від 18.10.2018 у справі № 917/1064/17 зауважено, що акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу. Виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати, оскільки за своїми правовими наслідками аудиторський звіт, у даному випадку, фіксує порушення фінансової дисципліни учасника правовідносин, фінансово-господарська діяльність якого перевірялась. Аудиторська перевірка, результати якої оформлені відповідною довідкою та актом, не можуть змінювати, припиняти частково або повністю договірні правовідносини сторін, зобов`язання, визначені договором та підтверджені відповідними актами виконаних робіт.
Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 18.02.2020 у справі № 910/17984/16 аудиторська довідка не є беззаперечною підставою для задоволення позовних вимог про стягнення збитків, оскільки виявлені таким органом порушення не можуть впливати на умови укладених між сторонами договорів і не можуть їх змінювати. Аудиторська довідка не може змінювати, припиняти договірні правовідносини сторін, зобов`язання, визначені укладеними договорами та які підтверджені відповідним актами здачі-приймання наданих послуг. Аудиторська довідка є документом, складеним з приводу наявності або відсутності відповідних порушень, та містить лише думку органу, який її склав. Викладені в ній висновки не мають заздалегідь обумовленої сили, тобто аудиторська довідка не є підставою для стягнення з відповідача коштів, одержаних відповідно до умов договору. Аудиторська довідка не є рішенням суб`єкта владних повноважень, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялася. Аудиторська довідка є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу.
Аналогічні правові висновки наведені також у постанові Верховного Суду від 07.12.2021 у справі № 922/3816/19.
Як вірно зазначив суд першої інстанції, аудиторський звіт не є обов`язковим для сторін за господарсько-правовим договором, в силу ст. 19 ГПК України, яка прямо забороняє втручання та перешкоджання господарській діяльності з боку контролюючих органів державної влади, а чинне законодавство України не покладає на виконавця робіт обов`язку після прийняття замовником цих робіт без зауважень та заперечень, у разі виявлення в процесі перевірки контролюючим органом завищення вартості робіт, обов`язку повернути відповідну суму завищення.
Внутрішній аудит, як система контролю за діяльністю підконтрольних суб`єктів, створюється з метою ефективної оцінки та вдосконалення системи внутрішнього контролю та управління ризиками.
Більш того, відповідно до ч. 3 ст. 632 ЦК України, зміна ціни в договорі після його виконання сторонами не допускається.
Таким чином, аудиторський звіт не може розглядатись як підстава виникнення господарсько-правового зобов`язання відповідача повернути сплачені йому позивачем кошти, оскільки за умови існування між сторонами договірних правовідносин виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати.
У ст. 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.
У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.
При цьому матеріали справи не містять доказів визнання недійсним договору про виконання робіт № 122Г/05-23 від 02.05.2023.
Враховуючи викладене, оскільки правовідносини з оплати робіт виникли на підставі договору, ціна договору визначена за узгодженням сторін, акти приймання виконаних будівельних робіт за договором підписані позивачем без заперечень та зауважень, оплата робіт проведена в межах узгодженої ціни, то виявлені МВС України порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть його змінювати. З огляду на викладене, відсутні правові підстави для застосування пп. 4.3.9 договору, яким визначено, що підрядник зобов`язується повернути кошти у сумі виявленого контролюючими органами завищення обсягів та вартості виконаних робіт протягом 15 банківських днів з моменту отримання відповідного повідомлення від замовника, оскільки матеріалами справи не підтверджено наявності факту завищення обсягів та вартості виконаних робіт за спірним договором.
Крім того, згідно з ч. 1 ст. 637 ЦК України тлумачення умов договору здійснюється відповідно до ст. 213 ЦК України. У ч.ч. 3, 4 ст. 213 ЦК України визначаються загальні способи, що застосовуватимуться при тлумаченні, які втілюються в трьох рівнях тлумачення.
Перший рівень тлумачення здійснюється за допомогою однакових для всього змісту правочину значень слів і понять, а також загальноприйнятих у відповідній сфері відносин значення термінів.
Другим рівнем тлумачення (у разі, якщо за першого підходу не вдалося витлумачити зміст правочину) є порівняння різних частин правочину як між собою, так і зі змістом правочину в цілому, а також з намірами сторін, які вони виражали при вчиненні правочину, а також з чого вони виходили при його виконанні.
Третім рівнем тлумачення (при без результативності перших двох) є врахування: (а) мети правочину, (б) змісту попередніх переговорів, (в) усталеної практики відносин між сторонами (якщо сторони перебували раніш в правовідносинах між собою), (г) звичаїв ділового обороту; (ґ) подальшої поведінки сторін; (д) тексту типового договору; (е) інших обставин, що мають істотне значення.
Отже, тлумаченню підлягає зміст правочину або його частина за правилами, встановленими ст. 213 ЦК України.
Аналіз змісту пп. 4.3.9 договору про виконання робіт № 122Г/05-23 від 02.05.2023 свідчить, що правила, встановленні ст. 213 ЦК України, не дозволяють визначити зміст відповідної умови договору щодо визначення конкретних контролюючих органів, за наслідками проведення перевірки яких у відповідача виникає обов`язок з повернення грошових коштів, а тому потрібно застосовувати тлумачення contra proferentem.
Contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав). Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. Це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які "не були індивідуально узгоджені" (no individually negotiated), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір "під переважним впливом однієї зі сторін" (under the diminant sinfluence of the party).
Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, §45, ЄСПЛ, 06.12.2007).
З огляду на викладене, суд першої інстанції вірно зазначив, що умови пп. 4.3.9 договору про виконання робіт № 122Г/05-23 від 02.05.2023 слід тлумачити на користь відповідача щодо невизначення сторонами даного правочину конкретно визначеного контролюючого органу.
З огляду на наведене підлягають відхиленню доводи позивача з посиланням на акт № 17/32 від 22.11.2024 перевірки окремих напрямів фінансово-господарської діяльності ДСНС за період з 01.01.2022 до 30.09.2024, складений МВС України, щодо доведеності складу цивільного правопорушення із завдання відповідачем збитків.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не доведено наявності усіх елементів складу правопорушення, необхідних для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, оскільки позивачем не доведено об`єктивну та суб`єктивну сторони спричинених відповідачем збитків, причинно-наслідковий зв`язок між діями та понесеними позивачем збитками у заявленому розмірі, вини відповідача у заподіянні збитків, у зв`язку з чим позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Стосовно долучення апелянтом до матеріалів справи висновку експертів № 464/1059/1060 від 28.08.2025 складеного Сумським відділенням Національного наукового центру "Інститут судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса" Міністерства юстиції України, за результатами проведення комісійної судової будівельно-технічної експертизи, колегія суддів зазначає наступне.
Частинами 2, 4, 8 ст. 80 ГПК України передбачено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Окрім того, ч. 3 ст. 269 ГПК України визначено, що докази які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не належали від нього. 
Як вже зазначалось, висновок експертів № 464/1059/1060 складений Сумським відділенням Національного наукового центру "Інститут судових експертиз ім. Засл. Проф. М,С, Бокаріуса" Міністерства юстиції України, 28.08.2025, в свою чергу рішення суду першої інстанції ухвалено 06.10.2025, отже у позивача було достатньо часу подати до суду першої інстанції зазначений висновок.
В свою чергу доводи позивача щодо неможливості подання до суду висновок експерта у строк з 31.08.2025 (дата отримання позивачем експертного висновку) до 06.10.2025 (дата ухвалення рішення), через необхідність його ретельного дослідження, то колегія суддів критично оцінює зазначені доводи, оскільки положення ГПК України пов`язують вирішення питань про прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів з одночасним виконанням критеріїв "винятковість випадку" та "причини що об`єктивно не залежали від особи".
Згідно з ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з`ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об`єктивно оцінити поважність цих причин. У разі прийняття додаткових доказів у постанові апеляційної інстанції мають зазначатися підстави такого прийняття. 
Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що апелянтом не було наведено належних та допустимих доказів, неможливості подання додаткових доказів під час розгляду справи в суді першої інстанції до винесення рішення, тому додатні апелянтом документи (експертний висновок) до апеляційної скарги, як додаткові докази колегією суддів не приймається.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із рішенням господарського суду міста Києва від 06.10.2025 у справі № 910/6616/25, отже підстав для його скасування або зміни не вбачається.
Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на позивача (апелянта).
Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 282 ГПК України суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві на рішення господарського суду міста Києва від 06.10.2025 у справі № 910/6616/25 залишити без задоволення. 
Рішення господарського суду міста Києва від 06.10.2025 у справі № 910/6616/25 залишити без змін. 
Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на позивача (апелянта).
Матеріали справи № 910/6616/25 повернути до місцевого господарського суду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287,288 ГПК України.
Повний текст постанови складено 09.03.2026.

Головуючий суддя М.А. Руденко 

Судді М.А. Барсук

Є.Ю. Пономаренко