П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 400/8807/25	
Головуючий в 1 інстанції: Птичкіна В. В.
Час і місце ухвалення: м. Одеса

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого – Лук`янчук О.В.
суддів – Бітова А. І.
– Ступакової І. Г. 
розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одеса адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю “АГРО ІСТ ТРЕЙД” на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2025 року по справі за позовом Миколаївського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до Товариства з обмеженою відповідальністю “АГРО ІСТ ТРЕЙД” про стягнення 206 917,42 грн,

В С Т А Н О В И Л А :
Миколаївське обласне відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю звернулося до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “АГРО ІСТ ТРЕЙД”, в якому просило стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Іст Трейд" (далі - Товариство або відповідач) на користь Фонду адміністративно-господарські санкції та пеню за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2024 році у сумі 206 917,42 грн, з яких: 195 021,20 грн - адміністративно-господарські санкції, 11 896,22 грн - пеня.
В обґрунтування позовних вимог зазначається, що "Розрахунок сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю" (далі - Розрахунок) містить таку інформацію: середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу за рік - 9 осіб, середньооблікова чисельність штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлено інвалідність, - 0 осіб, норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю (4 відсотки середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця, округлені до цілого значення) - 1 одиниця, фонд оплати праці штатних працівників- 3 510 381,65 грн, середня річна заробітна плата штатного працівника - 390 042,41 грн, кількість робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю і не зайнятих особами з інвалідністю для роботодавців, у яких працює 26 осіб і більше, - 0 одиниць, сума коштів адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю - 195 021,20 грн., а тому звернувся до суду щодо стягнення суми та адміністративно-господарських санкцій.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2025 року адміністративний позов Миколаївського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю задоволено.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю “АГРО ІСТ ТРЕЙД” на користь Миколаївського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю суму адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2024 році у розмірі 206 917,42 грн, з яких: адміністративно-господарські санкції - 195 021,20 грн, пеня за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій - 11 896,22 грн.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ТОВ “АГРО ІСТ ТРЕЙД”, подало апеляційну скаргу, в якій зазначає про порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
В своїй скарзі апелянт зазначає про ті ж обставини що й в запереченнях на позовну заяву. Зокрема апелянтом вказано, що листом від 25.03.2025р. №25/03 Відповідач повідомив Позивача про подання Уточнюючого звіту Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого сплаченого на користь платників податків-фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за січень – грудень 2024р. та Уточнюючого Додатку Д1 «Відомості про нарахування заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) застрахованим особам за січень-грудень 2024 року.
Уточнюючі звіти спричинили внесення змін до Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, включаючи середньооблікову кількість штатних працівників ТОВ «АГРО ІСТ ТРЕЙД» за 2024 рік.
Позивач, стверджуючи, що подання відповідачем уточненої звітності не спричинило зміни показника «середньооблікової чисельності штатних працівників» належних доказів, що містять інформацію з Реєстру застрахованих осіб, не навів.
Зазначивши у судовому рішенні, що «В уточнюючих Податкових розрахунках відповідні показники не були змінені, та, як вказано вище, не могли бути змінені», суд першої інстанції не навів жодних доказів, які підтверджують, що в Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування та у Централізованому банком даних з проблем інвалідності така зміна не відбулась.
Миколаївський окружний адміністративний суд залишив поза увагою інформацію з державних реєстрів та не порівняв її з даними відповідача та позивача.
Вказує, що матеріали справи не містять жодних доказів, виходячи з яких можливо встановити обставину, що має вирішальне значення для вирішення спору по суті, а саме: середньооблікову кількість штатних працівників ТОВ «АГРО ІСТ ТРЕЙД» за 2024 рік після подання Уточнюючого звіту Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого сплаченого на користь платників податків-фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за січень – грудень 2024р. та Уточнюючого Додатку Д1 «Відомості про нарахування заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) застрахованим особам за січень-грудень 2024 року.
Також вказує на недоліки копії Розрахунку сум адміністративно-господарських санкцій щодо його форми та змісту.
Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі ч.1 ст.311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю становить 4 відсотки середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця (частина перша статті 19 Закону № 875).
Відповідно до інформації, наданої Миколаївським обласним центром зайнятості від 29.04.2025 № 18/08/916-25 Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро Іст Трейд» (далі – Відповідач) звітність за формою № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» протягом 2024 року не надавало.
У зв`язку з не працевлаштуванням товариством особи з інвалідністю у 2024 році позивачем накладено на нього адміністративно-господарські санкції та пеню, у зв`язку з несплатою яких позивач звернувся до суду з позовом.
Ухвалюючи рішення по справі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач у заявах по суті справи не зазначив, яким чином інформація в уточнених Додатках 1 вплинула на визначену позивачем суму адміністративно-господарських санкцій, а тому прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог
Колегія суддів надаючи оцінку рішенню суду першої інстанції з урахуванням доводів апелянта виходить з наступного.
Основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні і гарантування їм рівних з усіма іншими громадянами можливість для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість особам з інвалідністю ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами визначає Закон України Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні від 21 березня 1991 року № 875-XII (далі по тексту Закон № 875-XII).
Відповідно до ст.18 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в України» (в редакції дійсній продовж 2024 року) забезпечення прав осіб з інвалідністю на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.
Підбір робочого місця здійснюється переважно на підприємстві, де настала інвалідність, з урахуванням побажань особи з інвалідністю, наявних у неї професійних навичок і знань, а також рекомендацій медико-соціальної експертизи.
Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для таких осіб умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст.19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в України» для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі 4 відсотки середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.
Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті та з урахуванням вимог статті 18 цього Закону, і здійснюють працевлаштування осіб з інвалідністю у рахунок нормативу робочих місць. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.
Виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з частиною першою цієї статті, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі підприємством, організацією громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичною особою, яка використовує найману працю, осіб з інвалідністю, для яких це місце роботи є основним.
Пенсійний фонд України у порядку та за формою, встановленими Пенсійним фондом України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, надає Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю інформацію: - про працевлаштованих осіб з інвалідністю; - про створення підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, які використовують найману працю, робочих місць для осіб з інвалідністю, про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю; - необхідну для обчислення кількості робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, які використовують найману працю, відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті.
Фонд соціального захисту осіб з інвалідністю щороку до 10 березня в автоматизованому режимі з використанням даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та Централізованого банку даних з проблем інвалідності здійснює визначення підприємств, установ та організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, які не забезпечили виконання у попередньому році нормативу робочих місць, визначеного згідно з частиною першою цієї статті, та надсилає їм розрахунок сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за попередній рік, обчислених відповідно до статті 20 цього Закону.
У разі зміни до 31 березня показників за попередній рік у Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування, що впливають на визначену згідно із частиною 12 цієї статті суму адміністративно-господарських санкцій, Фонд соціального захисту осіб з інвалідністю до 10 червня в автоматизованому режимі з використанням даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та Централізованого банку даних з проблем інвалідності формує та надсилає уточнений розрахунок сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за попередній рік, обчислених відповідно до статті 20 цього Закону. Зміна показників у Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування після 31 березня не призводить до зміни сум адміністративно-господарських санкцій, які визначені у відповідному розрахунку або уточненому розрахунку (вказана частина ст.19 була додана на підставі Закону №3911-IX від 21.08.2024 року).
Розрахунок надсилається у формі електронного документа через електронні кабінети підприємств, установ та організацій, фізичних осіб, які використовують найману працю, на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду України у формі та порядку, визначених Фондом соціального захисту осіб з інвалідністю спільно з Пенсійним фондом України.
Фонд соціального захисту осіб з інвалідністю в автоматизованому режимі з використанням даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та Централізованого банку даних з проблем інвалідності здійснює визначення осіб з інвалідністю, які можуть бути працевлаштовані, та надсилає інформацію про таких осіб до Державного центру зайнятості для проведення роботи з їх працевлаштування.
Відповідно до ст.20 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в України» підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.
Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.
Сплату адміністративно-господарських санкцій і пені підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, проводять відповідно до закону за рахунок прибутку, який залишається в їх розпорядженні після сплати всіх податків і зборів (обов`язкових платежів).
Адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону.
Отже, з наведеного вбачається, що позивач на підставі отриманої інформації з Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування надсилає підприємствам, установам та організаціям, які використовують найману працю та які не забезпечили виконання у попередньому році нормативу робочих місць, розрахунок сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за попередній рік. Дані Реєстру формуються на підставі зведеної звітності поданої роботодавцями з ПДФО та ЄСВ.
Так з відзиву на позовну заяву та апеляційної скарги вбачається, що відповідач не згоден з адміністративно-господарською санкцією, оскільки ним була працевлаштована одна особа з інвалідністю на початку 2024 року (січень-квітень), також вказує про працевлаштування осіб за цивільно-правовими договорами, що на його думку виключає нарахування адміністративно-господарських санкцій.
Так, щодо працевлаштування інваліда, то колегія суддів зазначає наступне.
Інструкцією зі статистики кількості працівників, затвердженої наказом Державного комітету статистики від 28.09.2005 року №286 встановлено, що відповідно до п.3.2 зазначеної інструкції середньооблікова кількість штатних працівників розраховується на підставі щоденних даних про облікову кількість штатних працівників, які повинні уточнюватись відповідно до наказів про прийом, переведення працівника на іншу роботу та припинення трудового договору.
Відповідно до пп.3.2.1 Інструкції №286 середньооблікова чисельність штатних працівників за місяць обчислюється шляхом підсумовування кількості штатних працівників облікового складу за кожний календарний день звітного місяця, тобто з 1 по 30 або 31 число (для лютого - по 28 або 29), включаючи вихідні, святкові та неробочі дні, і ділення одержаної суми на число календарних днів звітного місяця.
Кількість штатних працівників облікового складу за вихідний, святковий і неробочий день приймається на рівні облікової кількості працівників за попередній робочий день. У випадку двох або більше вихідних чи святкових і неробочих днів підряд кількість штатних працівників облікового складу за кожний з цих днів приймається на рівні кількості працівників облікового складу за робочий день, що їм передував.
Так, згідно матеріалів справи, у товаристві у період з 01.01.2024 року по 08.04.2024 року працювала особа з інвалідністю ОСОБА_1 . 
Згідно податковим розрахункам сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за 1 квартал 2024 року, а саме згідно п.102 вказаних розрахунків, в період з січня 2024 року по квітень (08.04.) 2024 року в штаті товариства працювала 1 особа з інвалідністю.
Таким чином відповідно до п.3.2 Інструкції №286 середньооблікова кількість осіб з інвалідністю у відповідача в щомісячному розрізі за 2024 рік склала: січень - 1 осіб, лютий - 1 осіб, березень - 1 осіб, квітень - 0 осіб, травень - 0 осіб, червень - 0 осіб, липень - 0 осіб, серпень - 0 осіб, вересень - 0 особа, жовтень - 0 особа, листопад - 0 особа, грудень - 0 особа.
Відповідно до пп.3.2.5 Інструкції №286 середньооблікова кількість штатних працівників за період з початку року ( у тому числі за квартал, півріччя, 9 місяців, рік) обчислюється шляхом підсумовування середньооблікової кількості штатних працівників за всі місяці роботи підприємства, що минули за період з початку року до звітного місяця включно, та ділення одержаної суми на кількість місяців у цьому періоді, тобто відповідно на 2, 3, 4, 12.
За таких обставин, середньооблікова кількість осіб з інвалідністю у відповідача склала: (1 + 1 + 1 + 0 + 0 + 0 + 0 + 0 +0 + 0 + 0 + 0) / 12 = 0,25.
Відповідно до ч.2 ст.19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в України» при розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.
Згідно п.3 Додатку до Інструкції №286 (приклад розрахунку кількості працівників), округлення результатів обчислень для відображення у формах державних статистичних спостережень з праці здійснюється за правилом парної цифри. Округлюються цифри поступово справа наліво: якщо остання значуща цифра менше або дорівнює "4", вона відкидається; якщо - більше або дорівнює "6", найближча ліворуч від неї цифра збільшується на одиницю. Якщо остання значуща цифра "5", найближча ліворуч від неї цифра збільшується на одиницю, якщо вона непарна, а парна залишається без змін (У прикладі при розрахунку кількості зовнішніх сумісників маємо результат 440 : 176 = 2,5. При округленні 2).
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що середньооблікова чисельність працевлаштованих осіб з інвалідністю у ТОВ «Агро Іст Трейд» протягом 2024 року склала 0 осіб.
Щодо доводів апелянта, що ним подавалася уточнена звітність, яка не врахована позивачем, оскільки в товаристві працювали сумісники на умовах неповного робочого часу, то колегія суддів зазначає наступне.
Основні методологічні положення щодо визначення показників кількості працівників у формах державних статистичних спостережень з метою одержання об`єктивної статистичної інформації щодо зайнятості працівників та розмірів їхньої оплати праці визначено Інструкцією № 286.
Відповідно до пункту 2.6 Інструкції № 286 не включаються до облікової кількості штатних працівників такі категорії: прийняті на роботу за сумісництвом з інших підприємств.
Отже, у розумінні Інструкції № 286, на підставі якої і визначається показник середньооблікової кількості штатних працівників, сумісники не враховуються в норматив працевлаштування осіб з інвалідністю.
Так, колегія суддів зазначає, що товариством надано наказ від 01.05.2024 № 247 «Про встановлення неповного робочого дня окремим працівникам», що на його думку вказує про сумісництво. Водночас, колегія суддів зазначає, що вищезазначений наказ, як і інші накази стосовно робочого часу свідчать про встановлення найманим працівникам Відповідача неповного робочого дня.
Наказ про встановлення неповного робочого часу є лише доказом зміни графіка роботи (кількості годин), але не підтверджує сумісництво. Згідно зі ст. 56 КЗпП, це може бути основне місце роботи, де працівнику за угодою зменшено тривалість дня/тижня. Для оформлення сумісництва потрібна окрема заява, наказ про прийняття на роботу та окремий трудовий договір.
Так, відповідачем не надано належних доказів, а саме: наказів про прийом на роботу за сумісництвом, повідомлення до ДПС про прийняття працівників за сумісництвом тощо, які мали підтвердити прийняття осіб на роботу за сумісництвом. 
Наказ про переведення на неповний час свідчить лише про те, що працівник працює менше 40 годин на тиждень, а не про наявність у нього іншої роботи
У зв`язку з виявленою, на думку відповідача, помилкою стосовно кількості працівників товариством було подано уточнюючі Податкові розрахунки (додатки 1 до Податкового розрахунку)
Так, дослідивши наявні в матеріалах справи податкові розрахунки, звіривши звітні й уточнені додатки 1 до розрахунків, колегія суддів зазначає, що щодо певних працівників, зокрема ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , було змінено лише ознаку « 1» – «наявність трудової книжки» на « 0» - «без трудової книжки». Натомість дані щодо отриманої заробітної плити, суми нарахованого єдиного внеску залишилися незмінними.
Суд апеляційної інстанції з урахуванням вищевикладеного хоче звернути увагу, що при переході на сумісництво зазвичай змінюються обсяги роботи або умови оплати. Якщо суми виплат в «уточненці» залишилися ідентичними до копійки, це підтверджує, що трудові функції та обсяг часу не змінювалися, а зміна ознаки « 1» на « 0» має виключно технічний характер, а отже вищенаведені уточнення не змінюють факт наявності трудових відносин та не впливають на показник штатної чисельності.
Переведення з «основного» на «сумісництво» (зміна ознаки з 1 на 0) не може відбутися просто через подання уточненого звіту. Це обов`язково має супроводжуватися наказом про звільнення з основного місця та наказом про прийняття за сумісництвом (або відповідною додатковою угодою). Якщо таких наказів немає, сам лише звіт не є доказом сумісництва, а отже доводи апелянта в цій частині не підтверджено належними доказами.
При цьому, колегія суддів також звертає увагу, що відповідач у разі встановлення відсутності у Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування та Централізованого банку даних з проблем інвалідності. уточнених даних, маючи до нього відповідний доступ, не звертався до Пенсійного Фонду з приводу отримання інформації, чому на підставі його уточнюючих податкових розрахунків не було проведено змін. 
Також колегія суддів хоче зазначити, що за змістом пункту 1 розділу ІІІ Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 13.01.2015 № 4, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 січня 2015 р. за № 111/26556 (в редакції, чинній на дату подання відповідної податкової звітності: далі Порядок №4), заголовна частина Розрахунку містить інформацію щодо обраного платником типу Розрахунку, інформацію про податкового агента та платника єдиного внеску, а також інформацію про додатки, що є невід`ємною частиною Розрахунку.
У рядках цієї частини зазначається, крім іншого, рядок 101 - середньооблікова кількість штатних працівників за звітний період; рядок 102 - працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлено інвалідність, осіб.
Додатком №1 до Порядку №4 затверджено Таблицю відповідності кодів категорій застрахованих осіб та кодів бази нарахування і розмірів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, відповідно до якої до коду категорії застрахованих осіб « 1» відносяться наймані працівники на загальних підставах, до коду категорії застрахованих осіб « 2» відносяться працюючі особи з інвалідністю на підприємствах, в установах і організаціях.
Відповідачем надано до матеріалів справи податкову звітність про суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків фізичних осіб, і суми утриманого з них податку, а також суми нарахованого єдиного внеску за 1 та 4 квартал 2024 року, з якої встановлено, що відповідач звітував про такі показники середньооблікової кількості штатних працівників за звітний період (рядок 101 заголовної частини)
Так, згідно встановлених обставин справи, колегія суддів зазначає, що за період з січня по грудень 2024 облікова кількість штатних працівників у 2024 році складала: у січні 2024 року - 10 осіб, у лютому 2024 року - 10 осіб, у березні 2024 року - 10 осіб, у квітні 2024 року - 10 осіб, у травні 2024 року – 9 осіб (7 з яких товаристово вважає сумісникаим та не рахує в середньоблікову кількість), у червні 2024 року - 9 осіб, у липні 2024 року - 9 осіб, у серпні 2024 року - 9 осіб, у вересні 2024 року - 8 осіб, у жовтні 2024 року - 9 осіб, у листопаді 2024 року - 10 осіб, у грудні 2024 року - 10 осіб (з січня по грудень 2024 року 1 особа у відпустці по догляду за дитиною)
Таким чином, середньооблікова чисельність штатних працівників, що працювали у відповідача у 2024 році, з урахуванням задекларованих ним показників, становить більше 8 осіб, що відповідає даним Розрахунку сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за 2024 рік.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що обов`язок роботодавця відповідати за достовірність звітності є ключовим у контексті виконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю. Для уникнення санкцій або успішного їх оскарження роботодавець має забезпечити точність і своєчасність звітності, а у випадку виявлення помилок - своєчасно їх виправити та підтвердити належними доказами факт виконання встановленого нормативу.
Висновки аналогічного змісту викладені Верховним Судом у постанові від 24.04.2025 року у справі №280/3642/23.
Доречним буде звернути увагу на те, що наказом Міністерства економіки України від 12.04.2022 № 827-22 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 25.05.2022 за № 65/37901) затверджено порядок подання форми звітності № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)», який визначає механізм подання форми звітності № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» (далі форма № 3-ПН).
Разом з тим, до суду не надано доказів того, що протягом 2024 року відповідач звертався до центру зайнятості зі Звітами за формою 3-ПН про попит на робочу силу (вакансії) щодо пошуку осіб з інвалідністю, а також доказів вчинення відповідачем заходів, спрямованих на створення та виділення робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю.
Таким чином, встановлені судом обставини дають підстави для висновку про невиконання відповідачем у 2024 році нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, встановленого статтею 19 Закону №875-XІI, що має наслідком сплату ним адміністративно-господарських санкцій та відповідно пені.
Щодо доводів апелянта щодо форми розрахунку адміністративно-господарських санкцій та його змісту, зокрема відсутність електронного підпису, то колегія суддів не приймає їх до уваги, оскільки такий не оскаржувався в судовому порядку та будь-яких заперечень з цього приводу у відзиві вказано не було. При цьому, колегія суддів звертає увагу, що зазначений розрахунок формується автоматично та надсилається у формі електронного документа Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю за формою, відповідно до Постанови правління Пенсійного Фонду України № 14-1 від 10.03.2023 та наказу Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю № 17 від 10.03.2023 через електронні кабінети роботодавця на вебпорталі електронних послуг Пенсійного Фонду України, який скріплений електронним підписом уповноваженої особи. В квитанції від 04 березня 2025 р. (файл 37031778_2024. Pdf ), яка долучена до позовної заяви, підтверджується інформація про особу яка здійснила підписання розрахунку кваліфікованим електронним підписом, а тому доводи апелянта в цій частині також є безпідставними.
Крім цього, згідно із ч. 2 ст. 6 КАС України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.
Так, у п. 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Враховуючи вищенаведені норми закону та обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги є обґрунтованими, відтак підлягають задоволенню.
Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому підстав для його скасування немає.
З підстав визначених статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.
Керуючись ст.308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів , -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “АГРО ІСТ ТРЕЙД” залишити без задоволення.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2025 року залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України 
Повний текст постанови складено та підписано 21 квітня 2026 року.

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук 

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова