УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №286/1785/16-ц Головуючий у 1-й інст. Вачко В. І. 
Категорія 84 Доповідач Борисюк Р. М.  

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2026 року 

Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Борисюка Р.М.,
суддів Коломієць О.С., Шалоти К.В., 
з участю секретаря 
судового засідання Лугини О.С., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Житомирі цивільну справу № 286/1785/16-ц за скаргою ОСОБА_1 на постанову старшого державного виконавця Коростенського відділу державної виконавчої служби у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ) Донцова Романа Максимовича про накладення штрафу, заінтересовані особи: Коростенський відділ державної виконавчої служби у Коростенському районі Житомирської області ЦМУ МЮ (м.Київ), ОСОБА_2 , 
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Овруцького районного суду Житомирської області від 23 лютого 2026 року, постановлену під головуванням судді Вачко В.І. у місті Овруч, 
в с т а н о в и в :

У січні 2026 року ОСОБА_1 звернувся із скаргою, в якій просив: 
- поновити строк для подання скарги на постанову старшого державного виконавця Коростенського відділу державної виконавчої служби у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ) Донцова Романа Максимовича про накладення штрафу від 11 березня 2025 року № 52728215; 
- прийняти дану скаргу до розгляду; 
- витребувати у Коростенського відділу державної виконавчої служби у Коростенському районі Житомирської області ЦМУ МЮ (м.Київ) належним чином (відповідно до ДСТУ 4163:2020) завірену копію виконавчого провадження № 52728215; 
- визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Коростенського відділу державної виконавчої служби у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Донцова Романа Максимовича при винесенні постанови про накладення штрафу від 11 березня 2025 року № 52728215; 
- скасувати постанову старшого державного виконавця Коростенського відділу державної виконавчої служби у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Донцова Романа Максимовича про накладення штрафу від 11 березня 2025 року № 52728215.
Скаргу мотивував тим, що він є боржником у виконавчому провадженні № 52728215 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 19 жовтня 2016 року Овруцьким районним судом Житомирської області у справі № 286/11785/16-ц, про стягнення з нього на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07 липня 2016 року до досягнення дитиною повноліття.
На даний час він є військовослужбовцем і проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 . Він звернувся із заявою до Відділу з метою отримати довідку-розрахунок заборгованості зі сплаті аліментів у даному виконавчому провадженні.
Листом від 29 липня 2025 року за № 23.9-23/66917 йому повідомлено, що з вересня 2018 року станом на 28 лютого 2025 року у нього утворилась заборгованість зі сплати аліментів на загальну суму 218 695,63 грн. У зв`язку з чим державним виконавцем постановою від 11 березня 2025 року на нього накладено штраф на користь стягувача у розмірі 50% суми заборгованості, що становить 109 847,82 грн.
04 вересня 2025 року отримавши копію постанови від 11 березня 2025 року та 13 вересня 2025 року, подав до Овруцького районного суду позов про скасування постанови від 11 березня 2025 року. 
08 грудня 2025 року ним було здійснено телефонний дзвінок у загальну канцелярію суду з метою отримання інформації щодо стану розгляду даної позовної заяви. 
У телефонному режимі йому було повідомлено про існування ухвали Овруцького районного суду Житомирської області від 04 листопада 2025 року у справі № 286/3433/25, якою відмовлено у відкритті провадження за його позовною заявою. 
Лише 08 грудня 2025 року він ознайомився зі змістом ухвали суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень 08 грудня 2025 року. 
15 грудня 2025 року звернувся до Овруцького районного суду зі скаргою на постанову старшого державного виконавця Коростенського відділу державної виконавчої служби у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Донцова Романа Максимовича про накладення штрафу від 11 березня 2025 року № 52728215. 
Ухвалою від 29 грудня 2025 року у справі № 286/1785/16-ц дану скаргу було повернуто без розгляду у зв`язку із тим, що вона не підписана скаржником. Про існування цієї ухвали він дізнався із Єдиного державного реєстру судових рішень.
Вважає, що постанова державного виконавця від 11 березня 2025 року є неправомірною та підлягає скасуванню.
Ухвалою Овруцького районного суду Житомирської області від 23 лютого 2026 року відмовлено в поновленні строку для звернення до суду зі скаргою і повернуто йому без розгляду.
В апеляційній скарзі він вважає оскаржувану ухвалу незаконною, постановленою із порушенням норм процесуального права та принципу доступу до правосуддя. Тому просить її скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Вказує, що 15 грудня 2025 року, він подав скаргу на постанову державного виконавця у порядку цивільного судочинства. Ухвалою суду від 29 грудня 2025 року скаргу було повернуто без розгляду з формальної підстави - відсутність підпису.
Після цього 02 січня 2026 року він повторно звернувся до суду зі скаргою та клопотанням про поновлення строку. Таким чином, вважає, що він діяв добросовісно та без зволікання реалізовував своє право на судовий захист. 
Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність поважних причин пропуску строку та фактично позбавив його права на судовий захист. Фактичні обставини справи свідчать, що пропуск строку був зумовлений, необхідністю визначення належного способу судового захисту, відмовою суду у відкритті провадження у попередній справі та поверненням скарги з формальної підстави.
У відзиві, представник Коростенського відділу державної виконавчої служби у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ) просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції, як таку, що постановлена з дотримання норм процесуального права - без змін.
ОСОБА_1 подав клопотання про розгляд справи без його участі, підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи інші учасники в судове засідання не з`явились, а тому суд апеляційної інстанції розглянув справу у їх відсутність без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що передбачено положеннями частини 2 статті 372 та частини 2 статті 247 ЦПК України.
Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне.
Ухвалюючи рішення про відмову ОСОБА_1 у поновленні строку для звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця та залишаючи скаргу без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що заявник не надав доказів щодо дати його обізнаності про наявність ухвали Овруцького районного суду від 04 листопада 2025 року.
Колегія суддів не погоджується із таким висновком місцевого суду, враховуючи наступне.
Судом установлено, що постанова про накладення штрафу винесена старшим державним виконавцем Коростенського відділу державної виконавчої служби у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ) Донцовим Р.М. 11 березня 2025 року. 
13 вересня 2025 року ОСОБА_1 було подано до Овруцького районного суду Житомирської області позов до Коростенського відділу державної виконавчої служби у Коростенському районі Житомирської області ЦМУ МЮ (м.Київ) про визнання неправомірною та скасування постанови про накладення штрафу. 
Ухвалою місцевого суду від 04 листопада 2025 року у справі № 286/3433/25 відмовлено у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 про визнання неправомірною та скасування постанови про накладення штрафу у зв`язку із тим, що справа не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, оскільки позивач звернувся до суду з позовом про визнання неправомірною та скасування постанови державного виконавця у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа про стягнення аліментів, виданого Овруцьким районним судом Житомирської області у цивільній справі як місцевим загальним судом, а не місцевим загальним судом як адміністративним судом. 
Вказаною ухвалою рекомендовано позивачу звернутися до суду за правилами цивільного судочинства зі скаргою на дії державного виконавця в порядку судового контролю за виконанням судового рішення у справі № 286/1785/16-ц. 
15 грудня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Овруцького районного суду Житомирської області зі скаргою на постанову старшого державного виконавця Коростенського відділу державної виконавчої служби у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Донцова Р.М. про накладення штрафу від 11 березня 2025 року № 52728215. Ухвалою Овруцького районного суду Житомирської області від 29 грудня 2025 року у справі № 286/1785/16-ц скаргу ОСОБА_1 повернуто без розгляду. 
ОСОБА_1 стверджував, що дізнався про ухвалу Овруцького районного суду Житомирської області від 04 листопада 2025 року у справі № 286/3433/25 після телефонного дзвінка до канцелярії суду 08 грудня 2025 року та ознайомився з її змістом в ЄДРСР 08 грудня 2025 року.
Крім того, ОСОБА_1 зазначав, що про ухвалу Овруцького районного суду Житомирської області від 29 грудня 2025 року у справі № 286/1785/16-ц він дізнався з ЄДРСР.
Відповідно до частини 1 статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Згідно з статті 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.
За приписами частини 5 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.
Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.
За змістом статей 12, 81 ЦПК України обов`язок доказування поважності причин пропуску процесуальних строків та подача заяви про їх поновлення покладається на зацікавлену сторону.
Згідно з статтею 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (частина 1 статті 127 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у справі №466/948/19 вказано, що строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання.
При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.
Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, і відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові.
При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.
З`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення із скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові.
Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ №6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» суди повинні враховувати, що коли в законі встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду, їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не за нормами статті 449 ЦПК.
Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, що подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання.
При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.
Наприклад, при оскарженні бездіяльності зазначених осіб у вигляді невжиття заходів з примусового виконання судового рішення, до уваги може бути взято ті обставини, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження і не отримав у визначений законом строк (з урахуванням поштового обігу) задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні ,незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він із матеріалами виконавчого провадження.
У скарзі ОСОБА_1 посилався на те, що про ухвалу Овруцького районного суду Житомирської області від 04 листопада 2025 року у справі № 286/3433/25 він дізнався після телефонного дзвінка до канцелярії суду 08 грудня 2025 року та ознайомився з її змістом в ЄДРСР 08 грудня 2025 року, а про ухвалу Овруцького районного суду Житомирської області від 29 грудня 2025 року у справі № 286/1785/16-ц з ЄДРСР.
Суд першої інстанції формально підійшов до оцінки причин пропуску строку та не врахував вимоги процесуального закону щодо необхідності з`ясування моменту, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права. 
Відповідно до усталеної практики Верховного Суду, перебіг процесуального строку починається не з дати постановлення судового рішення, а саме з моменту, коли особа фактично отримала інформацію про таке рішення або мала реальну можливість з ним ознайомитися.
Матеріали справи не містять належних доказів того, що заявнику були своєчасно направлені копії зазначених ухвал або що він був належним чином повідомлений про їх постановлення. Сам по собі факт постановлення судового рішення не свідчить про обізнаність особи з його змістом.
Суд першої інстанції не перевірив чи направлялися копії ухвал заявнику, на яку саме адресу вони направлялися, чи отримані вони заявником, чи повернулися поштові відправлення до суду. 
Така неповнота дослідження обставин справи свідчить про порушення принципу змагальності та обов`язку суду надати належну оцінку доказам.
Сам факт ознайомлення з ухвалами через ЄДРСР не може розцінюватися як своєчасне повідомлення особи про судове рішення, оскільки закон не покладає на учасника справи обов`язку здійснювати постійний моніторинг реєстру судових рішень. Відповідальність за належне повідомлення сторін покладається саме на суд.
Наведені заявником обставини свідчать про наявність об`єктивних та поважних причин пропуску строку, які не залежали від його волі. Після фактичного отримання інформації про ухвали він діяв без зволікань, що підтверджує добросовісність його процесуальної поведінки.
Таким чином, відмова у поновленні строку фактично призвела до позбавлення заявника права на доступ до правосуддя та оскарження судового рішення, що суперечить гарантіям справедливого суду.
Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно із вимогами статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
За таких обставин, оскаржувана ухвала постановлена із порушенням норм процесуального права, тому підлягає скасуванню, із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 258, 259, 367, 368, 374, 379, 381-384, 389-391 ЦПК України суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. 
Ухвалу Овруцького районного суду Житомирської області від 23 лютого 2026 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді