Справа № 167/1269/25 	Головуючий у 1 інстанції: Шептицька Н. В. 	
Провадження № 22-ц/802/496/26  	  Доповідач: Данилюк  В. А.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2026 року        місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Данилюк В. А.,
суддів – Киці С. І., Шевчук Л. Я., 
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Хомич Анни Володимирівни на ухвалу Рожищенського районного суду Волинської області від 24 лютого 2026 року, 
В С Т А Н О В И В :
В провадженні Рожищенського районного суду Волинської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 24 лютого 2026 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу – зупинено до припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Не погоджуючись з ухвалою суду представник позивача ОСОБА_1 адвокат Хомич А. В. подала апеляційну скаргу в якій вважає, що висновки суду, викладені в ухвалі суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та доказам наявним у матеріалах справи, судом було порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права. Просить ухвалу скасувати.
Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України.
Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за таких підстав.
Зупиняючи провадження у справі виходив з того, що в матеріалах справи наявні документи з яких убачається, що відповідач ОСОБА_2 у 2020 році був призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с 61) і проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 (номер частини) (а.с 47-48).
Такий висновок суду не відповідає нормам процесуального права.
Пунктом 6 ч.1 ст. 251 ЦПК України передбачено обов`язок суду зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час розгляду справи з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому її розгляду, і передбачити усунення яких неможливо.
Апеляційним судом у справі, що переглядається встановлено, що з відповіді на запит суду, на який покликався суд першої інстанції при постановленні ухвали, вбачається що відповідно Інформації Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервісті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 було призвано на строкову службу у 2020 році ІНФОРМАЦІЯ_1 . Інші відомості щодо проходження військової служби ОСОБА_2 відсутні.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст.251 ЦПК України суд  зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Згідно з п. 117 Постанови Великої Палати Верховного Суду (справа № 754/947/22) під час застосування правил пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України та аналогічних процесуальних норм права, визначених у пункті 3 частини першої статті 227 ГПК України та в пункті 5 частини першої статті 236 КАС України, судам потрібно виходити з такого:
1)з моменту введення в Україні воєнного стану і до моменту його скасування чи припинення Збройні Сили України та інші утворені відповідно до закону військові формування потрібно вважати такими, що «переведені на воєнний стан»;
2)упродовж дії воєнного стану в Україні та проведення загальної мобілізації належними для застосування судом згаданих вище норм процесуального права є докази (військовий квиток, накази командира військової частини тощо), що містять інформацію про те, що військовослужбовець (сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору) перебуває на військовій службі;
3)якщо військовослужбовець (сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору), права якого захищають положення пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України, висловлює власну волю проти зупинення провадження у справі та прагнення продовжувати розгляд справи (особисто або через представника), суд має врахувати його волевиявлення та продовжити здійснювати судочинство у відповідному провадженні.
Однак в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що  містять інформацію про те, що відповідач ОСОБА_2 перебуває на військовій службі, а саме відсутні військовий квиток, наказ командира військової частини тощо.
В ухвалі від 24.02.2026 суд першої інстанції приходить до висновку, що наявні підстави для зупинення провадження у справі, з огляду на інформацію з ЄДРСР станом на квітень 2025 року та повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_3 про призов відповідача на строкову службу у 2020 році. Жодних відомостей про проходження служби відповідачем станом на час подачі позовної заяви (листопад 2025 року) та розгляду справи в суду немає.
Крім того, ні відповідач, ні його представник не подавали клопотання про зупинення провадження у справі у зв`язку з проходженням військової служби.
Тому, дії суду першої інстанції, який зупинив провадження у справі до припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, є необґрунтованими та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства.
Відповідно до п. 4 ст. 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена судом з порушенням норм цивільного процесуального права, а тому підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду.
Керуючись ст.ст. 367, 374,3 79, 381-382, 389 ЦПК України, суд,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Хомич Анни Володимирівни задовольнити.
Ухвалу Рожищенського районного суду Волинської області від 24 лютого 2026 року в даній справі скасувати, справу направити до Рожищенського районного суду для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий 

Судді :