Справа № 352/1674/25 
Провадження № 22-ц/4808/161/26 
Головуючий у 1 інстанції Кузьменко С.В. 
Суддя-доповідач Василишин Л. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 квітня 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
судді-доповідача: Василишин Л.В.,
суддів:   Баркова В.М., Максюти І.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» – адвоката Усенка Михайла Ігоровича на рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 17 листопада 2025 року, ухвалене в складі судді Кузьменка С.В. в місті Івано-Франківськ, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
в с т а н о в и в:
Короткий зміст позовних вимог
В липні 2025 року адвокат Усенко М.І. в інтересах ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позову зазначав, що 17 липня 2021 року ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» уклали договір про споживчий кредит №100506088, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» надало відповідачці грошові кошти в розмірі 15 000 грн, а відповідачка зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені договором.
Станом на дату звернення до суду з позовною заявою заборгованість відповідачки перед позивачем становить 34 131, 21 грн, з яких: 10 562 грн заборгованість за тілом кредиту, 21 319,21 грн заборгованість за відсотками, 2 250 грн заборгованість за комісією.
27 січня 2022 року ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» уклали договір відступлення прав вимоги №79-МЛ/Т, відповідно до якого позивач набув права вимоги до відповідачки за кредитним договором №100506088 від 17 липня 2021 року.
Позивач просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором у розмірі 34 131,21 грн, судові витрати, які складають зі сплаченого судового збору у розмірі 2 422, 40 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000 грн.
Короткий зміст оскаржуваного рішення суду
Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 17 листопада 2025 року позов задоволено частково. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за договором №100506088 від 17 липня 2021 року у розмірі 7 310 грн, судовий збір у розмірі 519 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 714 грн.
Стягнуто з ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 858 грн. 
Відмовлено в решті позовних вимог.
Рішення суду мотивоване тим, що відповідно до умов договору відповідачці надані кошти в розмірі 15 000 грн строком на 20 днів під 1,70 % за кожен день користування. Таким чином, розмір нарахованих відсотків становить 5 100 грн (20 днів * (15 000 грн * 1,70 %).
Згідно з розрахунком, наданим позивачем, відповідачка сплатила кошти в загальній сумі 12 790 грн, з яких 4 438 грн зараховані в заборгованість за тілом кредиту та 8 352 грн в заборгованість за процентами. Таким чином, проценти за користування кредитом відповідачка погасила в повному обсязі. Відповідно, розмір переплати відповідачки за процентами становить 3 252 грн (8 352 грн сплачених процентів відповідно до розрахунку позивача – 5 100 грн процентів, що підлягають нарахуванню згідно з договором). Таким чином, заборгованість відповідачки за тілом кредиту складає 7 310 грн (15 000 грн – 4438 грн – 3252 грн (залишок із сплати процентів).
Щодо комісії судом першої інстанції зазначено, що з урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства. В зв`язку з цим суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за комісією в сумі 2 250 грн за кредитним договором №100506088 від 17 липня 2021 року.
Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги
Представник ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» – адвокат Усенко М.І. на рішення суду подав апеляційну скаргу, в якій вказав, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального права і підлягає скасуванню у частині розміру заборгованості.
Вказав, що умовами кредитного договору сторони передбачили порядок продовження строку кредитування та умови і строк нарахування процентів за користування кредитом. Враховуючи, що відповідачка, підписавши договір про споживчий кредит погодилася на його умови і немає підстав вважати, що умови такого договору про порядок застосування процентних ставок, визначення строку кредитування та його пролонгації не були відомі відповідачці.
Зазначив, що часткова сплата відповідачкою заборгованості за вказаним договором підтверджує факт визнання нею укладеного договору та отримання кредитних коштів за ним.
Щодо комісії за надання кредиту апелянт вказав, що така умова передбачена п.1.5.1 кредитного договору, з якою погодилася відповідачка. Встановлена комісія є одноразовою комісією за надання кредиту, що зазначено в кредитному договорі і у відомостях про щоденні нарахування, які є невід`ємною частиною договірних відносин. 
Просить рішення скасувати в частині розміру заборгованості, яка підлягає стягненню за кредитним договором, прийняти постанову про задоволення позовних вимог у повному обсязі, відмовити у задоволенні вимог представника ОСОБА_1 щодо стягнення з ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» витрат на професійну правничу допомогу і стягнути з ОСОБА_1 сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 3633,6 грн.
Позиція інших учасників справи
ОСОБА_1 своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася, що відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.
Заяви (клопотання) учасників справи
У судове засідання належним чином повідомлені сторони не з`явилися.
Позиція Івано-Франківського апеляційного суду
Згідно з статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення.
Фактичні обставини справи
Між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 17 липня 2021 року було укладено договір про споживчий кредит №100506088, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» надало відповідачці грошові кошти в розмірі 15 000 грн строком на 20 днів, термін повернення кредиту 06 серпня 2021 року. Проценти за користування кредитом становлять 1.70% в день, комісія за надання кредиту становить 2 250 грн.
ТОВ «Мілоан» 17 липня 2021 року здійснило переказ коштів відповідачці на картковий рахунок у розмірі 15 000 грн, що підтверджується інформацією з банку (а.с.26).
27 січня 2022 року ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» уклали договір відступлення прав вимоги №79-МЛ/Т.
Згідно із розрахунком, наданим позивачем, станом на день подання позову до суду у відповідачки утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 34 131, 21 грн, з яких: 10 562 грн заборгованість за тілом кредиту, 21 319,21 грн заборгованість за відсотками, 2 250 грн заборгованість за комісією.
Згідно з наданим відповідачкою контррозрахунком заборгованість становить 4 078 грн.
Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до частини 4 статті 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.
Згідно зі статтею 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).
Відповідно до положень ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст.628,629 ЦК України).
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду ( ч.1 ст.638 ЦК України).
Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч.2 ст.638 ЦК України).
Частинами 1, 2 статті 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Матеріалами справи підтверджено, що між ТОВ «Міолан» та ОСОБА_1 був укладений договір №100506088 про споживчий кредит від 17 липня 2021 року, в якому були погоджені сума кредиту, проценти за користування кредитними коштами, строк та порядок повернення коштів, умовами договору було передбачено оплату комісії за надання кредиту.
Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За умовами п. 1.3. кредитного договору сторони погодили строк кредитування 20 днів з 17.07.2021. 
Пунктом 1.5.1. договору визначено проценти за користування кредитом: 5100 грн, які нараховуються за ставкою 1,70 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.
Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
Звертаючись до суду з даним позовом, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» просило стягнути нараховані проценти, які розраховані станом на дату звернення з позовом за період з 17.08.2021 по 17.12.2021. 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі №444/9519/12-ц (провадження № 14-10цс18) викладено висновок, що «після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання».
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої про відсутність у кредитора підстав для нарахування відсотків поза межами строку кредитування, оскільки пролонгація за умовами договору не відбулася.
Так, п 2.3. договору передбачено умови пролонгації строку кредитування.
Продовження вказаного в п. 1.3 договору строку кредитування може відбуватись на пільгових або стандартних (базових) умовах.
Згідно з п. 2.3.1.1 пролонгація на пільгових умовах: позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на веб-сайті товариства tengo.ua за відповідним посиланням і є невід`ємною частиною цього договору. 
Для продовження строку кредитування за цим пунктом договору позичальник має вчинити дії, передбачені у розділі 6 правил, у тому числі сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, а також певну частку заборгованості по кредиту. Максимальна ставка комісії залежить від строку продовження в календарних днях (на 15 днів - максимальна ставка комісії дорівнює 10% від суми наданого кредиту, 7 днів - 5%, 3 дні – 3%). Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за ставкою, визначеною п. 1.5.2. договору.
Пролонгація на стандартних (базових) умовах: позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних умовах (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишились до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. 
Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 Договору.
У випадку, якщо Позичальник протягом періоду на який продовжено строк кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах.
2.3.2. Розділ 2.3 Договору є домовленістю сторін про зміну умов кредитного договору на умовах відкладальної(их) обставин(и) щодо якої(их) невідомо настане вона(и) чи ні, відповідно до ст.212 Цивільного кодексу України, і яка(i) полягає(ють) у:
а) здійснені платежу(ів) Позичальником після вибору доступних умов пролонгації на пільгових умовах, згідно п.2.3.1.1 Договору та розділу 6 Правил;
б) користування кредитними коштами Позичальником після спливу строку кредитування, визначеного згідно п.1.3, п.2.3.1.1, п.2.3.1.2. Договору. 
Після настання визначених в підпунктах «а» та/або «б» цього пункту обставин, умови кредитного договору, зокрема строк кредитування, згідно п.1.3, термін (дата) повернення кредиту і сплати винагород (плати) визначений п.1.4, змінюються пропорційно строку пролонгації. Нова дата платежу разом з актуальною сумою заборгованості відображаються Кредитодавцем в оновленому графіку платежів, що за формою та змістом може відрізнятись від додатку № 1, і розміщується Кредитодавцем в особистому кабінеті Позичальника, який уповноважує Кредитодавця на таке оновлення та не потребують будь-якого іншого оформлення. У випадку розбіжностей між умовами кредитного договору, включаючи додатки, 1,2 та оновленим графіком платежів, застосовуються умови визначені оновленим графіком.
Отже, згідно з вже зазначеним п. 2.3.1.1 договору, пролонгація на пільгових умовах: коли позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на веб-сайті товариства tengo.ua за відповідним посиланням і є невід`ємною частиною цього договору. 
Для продовження строку кредитування за цим пунктом договору, позичальник має вчинити дії, передбачені у розділі 6 Правил, у тому числі сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, а також певну частку заборгованості по кредиту
Нова дата платежу разом з актуальною сумою заборгованості відображаються Кредитодавцем в оновленому графіку платежів, що за формою та змістом може відрізнятись від додатку № 1, і розміщується Кредитодавцем в особистому кабінеті Позичальника, який уповноважує Кредитодавця на таке оновлення та не потребують будь-якого іншого оформлення.
На думку колегії суддів, позивачем не доведено факту пролонгації договору, оскільки не представлено документальних доказів вибору позичальником способу пролонгації, прийняття його кредитором у спосіб визначений договором із визначенням та наданням нових графіків платежу. Сам факт визначення кредитором у розрахунку заборгованості сплачених сум як – пролонгації, не можуть бути прийняті судом, оскільки відсутні докази передумови її здійснення та цільового призначення платежу. 
Слід звернути увагу і на те, що визначення умов пролонгації згідно наведених умов договору, обумовлено врахуванням вимог розділу 6 правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на веб-сайті товариства tengo.ua, доказів підписання яких позичальником, у справі немає. 
За таких обставин, при стягненні заявленої позивачем заборгованості необхідно керуватись чітко обумовленими між контрагентами кредитного договору умовами, в тому числі наявним графіком платежів.
Тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що нараховані проценти поза межами погодженого сторонами строку кредитування – 20 днів, стягненню не підлягають.
Згідно з умовами договору, відповідачці було надано кредит у розмірі 15 000 грн строком на 20 днів із процентною ставкою 1,70% за кожен день користування. Таким чином, загальна сума процентів за договором становить 5 100 грн (20 днів х 1,70% від 15 000 грн).
Водночас відповідно до наданих ТОВ «Мілоан» відомостей про нарахування та погашення, ОСОБА_1 сплатила 4 438 грн основного боргу та 8 352 грн процентів. Отже, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що відповідачка повністю виконала зобов`язання щодо сплати процентів, а також здійснила їх оплату понад встановлений договором розмір.
У зв`язку з цим місцевий суд правомірно визначив наявність переплати за процентами у сумі 3 252 грн (8 352 грн – 5 100 грн) та обґрунтовано зарахував зазначену суму в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту.
Колегія суддів також вважає обґрунтованим рішення суду в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення заборгованості за комісією. Так, в кредитному договорі Товариство не зазначило та не надало доказів наявності, переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які Товариством встановлена комісія за обслуговування кредиту (нарахування комісії за надання кредиту), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту (нарахування комісії за надання кредиту) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». 
До схожих висновків прийшов Верховний Суд в постанові від 09 жовтня 2024 року у справі № 582/202/22.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже, враховуючи наведене, колегія суддів уважає, що суд першої інстанції належним чином дослідив та оцінив подані сторонами докази, правильно застосував норми матеріального і процесуального права та дійшов обґрунтованого висновку щодо часткового задоволення позовних вимог «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду – без змін. 
Керуючись статтями 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» – адвоката Усенка Михайла Ігоровича залишити без задоволення.
Рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 17 листопада 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і в касаційному порядку оскарженню не підлягає, а у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач: Л. В. Василишин 
Судді:  В. М. Барков
І. О. Максюта