ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 674/1484/25
Провадження № 22-ц/820/651/26

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області в складі судді Сосни О.М. від 11 грудня 2025 року.
Заслухавши доповідача, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд, -
в с т а н о в и в :

У серпні 2025 року позивач ТОВ «Коллект Центр», звертаючись з позовом до відповідача, вказував, що 16.03.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 укладено договір №2107531419903, відповідно до умов якого товариство зобов`язалося надати позичальникові кредит в сумі 4800 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків та правил. 
За змістом п.4.3 Договору сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та товариством у разі укладення електронного договору в якості підпису сторін буде використовуватися електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до правил та Закону України «Про електронну комерцію». 
01.12.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №1-12, за яким ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, у тому числі за Договором №2107531419903 з відповідачем.
В подальшому ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі договору про відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 року відступило ТОВ «Коллект Центр» право вимоги до позичальників, у тому числі за Договором №2107531419903 з відповідачем. 
Загальний розмір заборгованості по поверненню грошових коштів та сплаті процентів за користування кредитом становить 80128,80 грн, з яких: 4800 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 75328,80 грн - заборгованість по процентах. 
Враховуючи принципи розумності, співмірності і пропорційності, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 52884,96 грн., з яких 4800 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 48084,96 грн. - заборгованість за нарахованими процентами, а також понесені судові витрати на сплату судового збору 2422,40 грн. та на правову допомогу 16000 грн.
Рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 11 грудня 2025 року позов задоволено. Стягнуто з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (код ЄДРПОУ 44276926, адреса: м. Київ, вул. Мечнікова, 3, офіс 306) заборгованість за Договором про надання фінансових послуг №2107531419903 від 16.03.2021 в розмірі 52884,96 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 4000 грн. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати як незаконне та відмовити в задоволенні позову. Вказує, що згідно умов договору строк кредиту складає 16 днів з 16.03.2021 р. по 31.03.2021 року, сума до повернення 6336 грн. Позивач не надав належних доказів того, що відповідач вчинив певні дії щодо пролонгації кредиту. 
Суд першої інстанції не врахував, що позивачем не надано детальних розрахунків заборгованості по відсотках за кредитним договором, що унеможливлює встановлення суми заборгованості, за який період відсотки за кредитним договором були нараховані, їх розмір та процентна ставка, що було б беззаперечним доказом наявності надмірної заборгованості по відсотках.
Відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» загальна сума, яку позичальник зобов`язаний повернути за споживчим кредитом, не може перевищувати подвійну суму отриманого кредиту, а денна процентна ставка не може перевищувати 1%. В той же час, відсоткова ставка (денна) за кредитним договором №2107531419903 становить 7,67 % з 01.12.2021 по 15.03.2022 рр.
Оскільки у ТОВ «Службами миттєвого кредитування» на момент укладення з ТОВ «Вердикт Капітал» договору факторингу №1-12 від 01.12.2021 були наявні права кредитора у правовідносинах з ОСОБА_1 за договором про надання фінансових послуг №2107531419903 на суму неповернутих коштів 41472 грн. (4800 грн. тіло кредиту та 36672 грн. відсотки за кредитом), то саме у такому обсязі право вимоги перейшло до нових кредиторів ТОВ «Вердикт Капітал», а в подальшому ТОВ «Коллект Центр». 
Також, апелянт вважає несправедливими положення кредитного договору в частині автопролонгації, оскільки їх наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.
Позивачем в суді першої інстанції не було надано доказів фактичної оплати вартості понесених витрат на правничу допомогу, а тому ці витрати не підлягають стягненню.

У відзиві ТОВ «Коллект Центр» просить рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу відхилити як безпідставну. Вказує, що позивачем було правомірно та згідно умов кредитного договору нараховано відсотки в межах дії даного договору.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав. 
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини, що мають значення для справи, допустив порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, у зв`язку з чим рішення суду слід змінити. 

Так, судом встановлено, що 16.03.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання фінансових послуг №2107531419903.
Відповідно до п.1.1. Договору товариство зобов`язалося надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті, та складає 4800 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків та правил.
Орієнтовний строк повернення кредиту 16 днів з моменту отримання кредиту. У разі сплати всіх нарахованих на дату такої сплати процентів, орієнтовний строк повернення кредиту перераховується та становить 16 днів з моменту сплати всіх нарахованих процентів (п.1.3 Договору).
Згідно з п.1.9. Договору граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору): 1 (один) рік. Згідно з п.1.4. Договору проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування (далі «процентна ставка»), протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі: а) 2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.а); в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.6); г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.в). д) тип процентної ставки фіксована.
Відповідно до п.п.1.5., 1.6. Договору у разі підписання електронного договору договір буде вважатись укладеним в письмовій формі з дати прийняття (акцепту) позичальником пропозиції (оферти) товариства. Датою прийняття (акцепту) та підписання кредитного договору (всіх без виключення його складових, а саме: цього договору; самої заяви-анкети; правил, паспорту кредиту; повідомлення суб`єкта персональних даних про його права, визначені Законом України «Про захист персональних даних», мету збору даних, склад та зміст зібраних персональних даних, та осіб, яким передаються його персональні дані) вважається дата складання та підписання сторонами заяви-анкети. Заява-анкета підписується сторонами шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, відповідно до правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис.
Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Таким чином, відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі, встановленому Договором.
Також сторони узгодили графік платежів, що є Додатком №2 до кредитного договору. Відповідач ознайомився з паспортом споживчого кредиту, що є Додатком №3 до Договору, у якому зазначено суму кредиту, строк кредитування, порядок видачі кредиту, процентна ставка, та інші умови. Вказані документи, а також Заява-Анкета (для отримання кредиту), що є Додатком №1 до Договору, підписані відповідачем ОСОБА_1 з використанням електронних цифрових підписів одноразовим ідентифікатором Y6 відповідно.
На виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 4800 грн. 
У договорі про надання фінансових послуг №2107531419903 та Анкеті-Заяві до договору позичальником ОСОБА_1 зазначений його номер телефону НОМЕР_2 та номер карткового рахунку маска картки НОМЕР_3 .
Згідно з інформацією АТ «Універсал Банк» від 18.11.2025 № БТ/Е-18267 на ім`я ОСОБА_1 банком було емітовано фізичну платіжну картку № НОМЕР_4 . 16.03.2021 на платіжну картку № НОМЕР_4 зараховано платіж у сумі 4800 грн. Номер телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № НОМЕР_3 з 16.03.2021 по 16.04.2021: НОМЕР_2 . Також перерахування 16.03.2021 коштів у розмірі 4800 грн. на карту відповідача підтверджується рухом коштів за картковим рахунком, спеціальним платіжним засобом до якого є картка № НОМЕР_4 , за період з 16.03.2021 по 16.04.2021.
01.12.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №1-12, відповідно до умов якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, у тому числі за договором про надання фінансових послуг №2107531419903. Відповідно до Реєстру боржників від 03.12.2021 до договору факторингу №1-12 від 01.12.2021, ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №2107531419903 від 16.03.2021.
В подальшому, ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі договору про відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023, відступило право вимоги до позичальників ТОВ «Коллект Центр», у тому числі за договором про надання фінансових послуг №2107531419903. Відповідно до Реєстру боржників до договору про відступлення прав вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023, ТОВ «Коллект Центр» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №2107531419903 від 16.03.2021 в розмірі 80128,80 грн.
Згідно з розрахунком позивача заборгованість ОСОБА_1 за Договором про надання фінансових послуг №2107531419903 від 16.03.2021 станом на 16.08.2025 складає 80128,80 грн., з яких 4800 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 75 328,80 грн - заборгованість за відсотками на дату відступлення прав вимоги. Однак позивачем заявлено до стягнення не всю суму нарахованих відсотків, а лише 48084,96 грн. - заборгованість за відсотками. 
Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_1 не виконав зобов`язання з повернення грошових коштів ТОВ «Коллект Центр», тому з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість, яка виникла за договором про надання фінансових послуг №2107531419903 від 16.03.2021 року в розмірі 52884,96 грн., з яких 4800 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 48084,96 грн - заборгованість за відсотками.
Проте з цим висновком не можна погодитися в повному обсязі, зважаючи на таке. 

Так, згідно з ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (стаття 634 ЦК).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 цього Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно абзацу другого частини другої статті 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав доведеним факт укладення кредитного договору, підписання його сторонами, в тому числі відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» та отримання відповідачем кредиту на умовах, визначених кредитним договором № 2107531419903 від 16.03.2021 року.
На виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 4800 грн. 

Доводи апеляційної скарги про незастосування обмеження денної процентної ставки до 1% не беруться судом до уваги, оскільки на час виникнення спірних правовідносин (на час укладення спірного договору) Закон України «Про споживче кредитування» не містив норм про денну процентну ставку та обмеження її максимального розміру. 
Твердження апелянта щодо неможливості перевищення загальних витрат за споживчим кредитом подвійної суми отриманого кредиту також не ґрунтуються на нормах Закону України «Про споживче кредитування».
Доводи апеляційної скарги щодо нарахування позивачем відсотків за користування кредитними коштами поза межами строку дії договору є безпідставними, оскільки відповідно до умов укладеного договору, визначено орієнтовний строк повернення кредиту – 16 днів, який передбачає право позичальника користуватися пільговими умовами договору, а також граничний строк користування - 1 рік (365 днів).
Відповідач кредитні кошти протягом 16 днів не повернув, тому кредитодавець правомірно продовжив нараховувати позичальнику проценти за користування кредитними коштами в межах граничного строку кредитування, тобто, до 15.03.2022 року.
Однак суд першої інстанції не дав належної оцінки умовам кредитного договору в їх сукупності і не з`ясував правову природу процентів, передбачених пунктом 1.4 договору. 
Згідно з п.1.4. Договору проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування (далі «процентна ставка»), протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі: 
а) 2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; 
б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.а); 
в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.6); 
г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.в); 
д) тип процентної ставки фіксована.
Отже, за вказаною умовою договору остаточно процентна ставка зросла до 7,67 % в день. 
Водночас згідно з пунктом 1.2 кредитного договору кредит надається на строк, зазначений у заяві-анкеті та графіку платежів, який є додатком до цього договору та є його невід`ємною частиною.
За змістом Заяви-анкети ОСОБА_1 (Додаток 1 до кредитного договору) останній просить надати кредит у розмірі 4800 грн., орієнтовний строк повернення 16 днів з моменту його отримання (а.с. 11).
Згідно з Додатку 2 договору (Графік платежів) кредит надається на строк 16 днів, строк повернення кредиту 4800 грн., а також процентів за користування кредитом 1536 грн. – 31.03.2021 року (а.с.12).
Отже, системно аналізуючи зміст наведених умов договору та додатків до нього, апеляційний суд констатує, що умови договору (підпункти 1.4.б, 1.4.в, 1.4.г пункту 1.4) про збільшення розміру процентів у разі невиконання умов договору про повернення тіла кредиту та сплату відсотків у визначений сторонами строк 31.03.2021 року, за своєю правовою природою фактично є мірою відповідальності у виді неустойки за прострочення виконання грошового зобов`язання. 
Таким чином апеляційний суд вважає, що розмір процентів за користування кредитом слід розрахувати в межах строку договору 365 днів відповідно до процентної ставки, яка визначена у п. 1.4.а – 2 % в день, тож проценти за період з 16.03.2021 року по 15.03.2022 року складають 35040 грн. (4800 х 2% х 365), решта суми 13044,96 грн (48084,96 – 35040 ) є неустойка.
Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Згідно з рішенням Конституційного суду України від 11.07.13 №7-рп/2013 у випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п. 6 ст. 3, ч. 3 ст. 509 та ч. 1-2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшити. Застосовуючи дану норму, суд зобов`язаний встановити баланс між застосованим до порушника заходом відповідальності у вигляді неустойки й оцінкою дійсного, а не покладеного розміру збитків, заподіяних у результаті конкретного правопорушення. Умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов`язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов`язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема, щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов`язань позичальниками - фізичними особами.
Такого ж правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 07 жовтня 2020 року в справі №132/1006/19.
Також відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року по справі № 902/417/18 якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Тобто, цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків, тому має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора. Суд за певних умов може зменшити загальний розмір як неустойки, штрафу так і процентів річних як відповідальності за прострочення грошового зобов`язання.
З врахуванням ч. 3 ст. 551 ЦК України, рішення Конституційного Суду України, правових позицій Верховного Суду наявні підстави для зменшення неустойки з врахуванням обставин справи, розміру тіла кредиту та процентної ставки за користування кредитом до 2000 грн. 
Таким чином, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 41840 грн. (тіло кредиту 4800 грн., проценти за користування кредитом - 35040 грн., неустойка – 2000 грн.), тож оскаржуване рішення слід змінити.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Суд першої інстанції на підставі ч.ч.4-6 ст. 137 ЦПК України зменшив розмір витрат позивача на правничу допомогу, що підлягають розподілу, до 4000 грн., тому пропорційно розміру задоволених позовних вимог (79,14 %), на його користь з відповідача підлягає стягненню 1917,08 грн. витрат на сплату судового збору за подачу позовної заяви та 3165,60 грн. витрат на правничу допомогу (всього – 5082,68 грн.).

Матеріалами справи підтверджується, що правнича допомога ОСОБА_1 у справі згідно договору про надання правової допомоги №1048 від 24.09.2025 року та розрахунку суми гонорару за надану правничу допомогу надавалася Адвокатським бюро «Назара Наталюка».
Згідно цього розрахунку вартість наданих Адвокатським бюро послуг у суді апеляційної інстанції по наданню правової допомоги клієнту 1 год. 1000 грн., вартість правничої допомоги становить 5000 грн. (ознайомлення з винесеним рішенням суду, підготовка та написання апеляційної скарги 5000 грн. (5 год.).
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу 5000 грн. додано квитанцію про оплату гонорару за надану правничу допомогу згідно договору про надання правової допомоги №1048 від 24.09.2025 року. 
Відтак з врахуванням часткового задоволення апеляційної скарги (на 20,86 %), підлягає стягненню з позивача на користь відповідача 757,97 грн. витрат за подачу апеляційної скарги та 1043 грн. понесених витрат на правничу допомогу (всього – 1800,97 грн.).

Згідно з ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
З урахуванням ч. 10 ст. 141 ЦПК України слід покласти на ОСОБА_1 обов`язок сплатити на користь ТОВ «Коллект центр» різницю понесених судових витрат 3281,71 грн. (5082,68 – 1800,97), сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину витрат. 

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 11 грудня 2025 року змінити.
Стягнути з ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (місцезнаходження: вул. Мечнікова, 3, оф. 306, м. Київ, 01133, ЄДРПОУ 44276926) 41840 грн. заборгованості за договором кредиту та 3281,71 грн. понесених судових витрат.
В решті позову відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанови складена 03 квітня 2026 року.

Судді         Л.М. Грох

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк