ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Справа № 607/6588/25	Головуючий у 1-й інстанції 	
Провадження № 22-з/4817/21/26 	Доповідач - Храпак Н.М.	
Категорія - 	  	

Д О Д А Д К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2026 року  м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
Головуючої - Храпак Н.М. 
Суддів -  Костів О. З., Хома М. В., 

розглянувши у письмовому провадженні, без виклику сторін, заяву ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Білоус Олег Володимирович, про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про розподіл судових витрат у справі №607/6588/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якої діє Сагайдак Володимир Васильович, на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 грудня 2025 року, ухваленого суддею Дзюбичем В.Л., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , з участю третьої особи приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Тернопільської області Головко Оксани Ігорівни про встановлення факту проживання однією сім`єю, зміну черговості права на спадкування та надання права на спадкування разом із спадкоємцем другої черги,-

ВСТАНОВИВ:
Постановою Тернопільського апеляційного суду від 02 квітня 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 , залишено без задоволення.
Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 грудня 2025 року залишено без змін.
06.04.2026, через систему «Електронний суд» до Тернопільського апеляційного суду представник відповідача — адвокат Білоус О.В. подав заяву, про ухвалення додаткового рішення, в якій просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу за розгляд даної цивільної справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 10 000 грн.
На підтвердження цього до заяви долучено додаткову угоду №3 від 01.01.2026 до договору про надання правничої допомоги від 10 квітня 2025 року, акт здачі-приймання наданих послуг від 04.04.2026, рахунок на оплату від 04.04.2026.
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи зазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Ознайомившись з матеріалами справи, доводами заяви про ухвалення додаткового рішення в її межах, колегія суддів вважає, що заяву про ухвалення додаткової постанови слід залишити без задоволення, виходячи з таких підстав.
Згідно зі статтею 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За змістом статті 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.
Право учасників справи користуватися правничою допомогою передбачено статті 15 ЦПК України.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 137 ЦПК України розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18)),
Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частина восьма статті 83 ЦПК України).
Згідно з частиною першою, пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
Частиною восьмої статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно з частиною першою статті 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
З аналізу наведених норм процесуального закону вбачається, що витрати на професійну правничу допомогу належать до судових витрат, що, однак, не зумовлює висновку про їх обов`язкову наявність у кожній справі.
За загальним правилом, питання про стягнення таких витрат має вирішуватися судом одночасно із задоволенням позову такої сторони у рішенні, постанові або ухвалі. Разом з тим, суд може розглянути це питання і після вирішення справи, але лише за наявності визначених законом передумов: неможливості подати докази розміру понесених витрат внаслідок поважних причин з подачею відповідної заяви про це до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів.
Певної форми відповідної заяви та вимог до її змісту законом не передбачено, отже, така заява може бути письмовою або усною (під час фіксування судового засідання технічними засобами).
Колегія суддів зауважує, що вказівка у ч.8 ст.141 ЦПК України, ч.1 ст.246 ЦПК України на судові дебати, до закінчення яких сторона може заявити суду прохання (вимогу, клопотання) про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, потрібно розуміти не як єдино можливу стадію розгляду справи по суті, на якій дозволяється повідомити суду про цю обставину. Це є останній етап - перед переходом суду до стадії ухвалення судового рішення за наслідками розгляду справи - для того, щоб сторона могла заявити про необхідність подати докази на підтвердження розміру понесених витрат, які підлягають розподілу за наслідками розгляду справи.
Проте підстави для розподілу судових витрат, зокрема витрат на правничу допомогу, мають існувати до того, як справа буде розглянута по суті, і з цим пов`язується ухвалення додаткового рішення в цій частині.
Передбачена процесуальними нормами можливість подати суду протягом п`яти днів докази на підтвердження витрат на правничу допомогу з метою розподілу цих витрат й ухвалення з цього питання додаткового судового рішення є не способом заявити суду про необхідність вирішення цього питання (про яке сторона не висловлювалася раніше), а механізмом довести суду факт понесення цих витрат, як умову для їх розподілу.
Якщо ж до завершення розгляду сторона не заявила суду про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді, й, відповідно, не надала документів, які ці витрати підтверджують, суд у такому випадку не має підстав розподіляти ці витрати. Не виникне підстав для їх розподілу шляхом ухвалення додаткового судового рішення відповідно до ст.270 ЦПК України й тоді, коли заява про розподіл витрат на правничу допомогу, як і докази, які ці витрати підтверджують, будуть подані суду вже після того, як цей суд розгляне справу й ухвалить відповідне рішення.
Даний висновок узгоджується з позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 14 січня 2019 року у справі № 927/26/18.
Отже, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Такий висновок викладений у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).
З матеріалів справи вбачається, що 06.04.2026 представником відповідача – адвокатом Білоусом О.В. через систему «Електронний суд» подано суду заяву про ухвалення додаткового рішення у справі, а саме про вирішення питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 гривень.
На підтвердження понесення таких витрат в суді апеляційної інстанції до заяви адвокатом Білоусом О.В. долучено:
1) додаткову угоду №3 до договору про надання правничої допомоги від 10 квітня 2025 року, де у п.1 сторони погодили, що сума гонорару становить 10 000 грн; 
2) акт здачі-приймання наданих послуг від 04.04.2026 у відповідності до договору про надання правничої допомоги від 10.04.2025, в якому детально описано обсяг виконаних робіт, адвокатом у зв`язку із наданням правової допомоги відповідачу у суді першої інстанції та виконано наступні роботи:
- участь в розгляді апеляційної скарги Сагайдака В.В. по справі № 607/6588/25 у Тернопільському апеляційному суді, що мало місце 02.04.2026 (більше години) – 5 000 грн; 
- витрати на відрядження, що понесені адвокатом (квиток на потяг 01.04.2026 до м. Тернопіль - 229 грн. 61 коп., покупка продуктів харчування у магазині АТБ – 691 грн. 55 коп., квиток на потяг 02.04.2026 до м. Києва – 1606 грн. 28 коп.,) - 2 527 грн. 41 коп;
- підготовка та скерування до Тернопільського апеляційного суду заяви про видачу додаткового рішення від 04.04.2026 у справі № 607/6588/25 – 2 500 грн.
4) рахунок на оплату від 04.04.2026, згідно якого вартість професійних послуг адвоката на виконання договору від 10.04.2025 та додаткової угоди №3 від 01.01.2026 становить 10 000 гривень.
Разом з цим, представником відповідача – адвокатом Білоусом О.В. до закінчення судових дебатів в судовому засіданні апеляційного суду, яке відбулось 02 квітня 2026 року не заявлялося про те, що докази про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, як визначено ч.8 ст.141 ЦПК України.
Також, в матеріалах справи відсутня заява адвоката Білоуса О.В. про те, що такі докази на виконання вимог ч.8 ст.141 ЦПК України будуть подані протягом 5 днів після ухвалення судом рішення по суті.
В заяві про ухвалення додаткового рішення від 06 квітня 2026 року не зазначено обґрунтування поважності причин неподання доказів, що підтверджують розмір понесених відповідачем судових витрат у суді апеляційної інстанції до закінчення судових дебатів у справі. Також відсутнє і клопотання про поновлення строку подання таких доказів.
Крім того, колегія судів звертає увагу, що згідно з долученої до заяви про ухвалення додаткового рішення додаткової угоди №3 до договору про надання правничої допомоги від 10 квітня 2025 року, така укладена 01.01.2026, і розмір витрат на правничу допомогу фактично встановлено у розмірі – 10 000 грн (п.1.1, що також вбачається з наданого адвокатом Білоусом О.В. акту здачі-приймання наданих послуг від 04.04.2026, в якому визначено розмір витрат на правничу допомогу 10 000 грн.
Тобто, фактично між адвокатом Білоусом О.В. та ОСОБА_1 сума послуг з надання правничої допомоги була погоджена ще до вирішення справи в суді апеляційної інстанції.
Отже, представником відповідача, всупереч вимог ч.1 ст.246 ЦПК України, не вказано на наявність будь-яких поважних причин неможливості подання доказів про такі витрати до закінчення судових дебатів у справі.
Верховний Суд у постанові від 10.01.2024 у справі №285/5547/21 (провадження № 61-4799св23) вказав, що у випадку, якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин не подання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі; у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що заявником не вчинено передбачених цивільно-процесуальним законом дій щодо заявлення клопотання про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу до закінчення судових дебатів та обґрунтування поважності причин неможливості подати докази розміру понесених витрат до закінчення судових дебатів.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Білоуса О.В. про ухвалення додаткового рішення, слід відмовити.
Враховуючи наведене та керуючись ст. 133, 134, 137, 141, 270, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:
У задоволені заяви ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Білоус Олег Володимирович про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, відмовити.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуюча:        Н.М. Храпак

Судді:         О.З. Костів

М.В. Хома