Суддя Ізмайлов І. К. 

Справа № 644/239/25 
Провадження № 2/644/784/26 
20.02.2026

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 лютого 2026 року     Індустріальний районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Ізмайлова І.К.
за участю секретаря - Книшенко Я.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 644/239/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
в с т а н о в и в :
У січні 2025 року ТОВ «Бізнес Позика» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якій позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за договором № 481224-КС-002 про надання кредиту від 24.11.2023 у розмірі 52102,80 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 24.11.2023 між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено договір № 481224-КС-002 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». 24.11.2023 ТОВ «Бізпозика» направлено ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти договір № 481224-КС-002 про надання кредиту. 24.11.2023 ОСОБА_1 прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору № 481224-КС-002 про надання кредиту, на умовах, визначених офертою. Позивач направив відповідачу через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор на номер телефону, вказаний позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті, котрий відповідачем було введено/відправлено. Отже, 24.11.2023 між сторонами укладено договір № 481224-КС-002 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», відповідно до умов якого ТОВ «Бізпозика» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 13000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності та сплати процентів з користування кредитом, які є фіксованими. Позивач виконав свої зобов`язання за укладеним договором про надання кредиту, перерахувавши грошові кошти в розмірі 13000,00 грн на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 , що зазначений позичальником при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, частково здійснив оплату за договором на суму 2820,00 грн, у зв`язку з чим, у відповідача за договором № 481224-КС-002 про надання кредиту утворилася заборгованість у розмірі 52102,80 грн, яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 13000,00 грн, суми прострочених платежів по процентах - 37725,80 грн, суми прострочених платежів за комісією - 1377,00 грн.
07.02.2025 ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова прийнято позов про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав.
Представник відповідачки в судове засідання не з`явилася, подала відзив на позовну заяву, в якому просила в задоволенні позову відмовити. Вказала, що в матеріалах справи відсутній розрахунок заборгованості, який дозволив би перевірити правильність нарахування відсотків, а також зробити висновок, що заборгованість виникла внаслідок порушення відповідачем умов кредитного договору та неможливо встановити, які саме умови спірного договору порушені відповідачем. Вважає, що з долученого до матеріалів справи розрахунку неможливо встановити формування заборгованості та її складові, суму погашеного позичальноиком тіла кредиту та відсотків по кожному періоду, а отже вказаний розрахунок не можна вважати належним доказом. Щодо нарахування заборгованості по комісії зазначила, що в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту, тому вважає, що оскільки позивачем на надано переліку таких послуг і доказів погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, то положення щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту є нікчемним. Крім того вважає, що заборгованість по процентах, нарахованих за прострочення платежів у розмірі 37725,80 грн, є непропорційно великою сумою і такою, що нарахована з порушенням вимог закону, оскільки заборгованість по нарахованим процентам стягнута після спливу визначеного договором строку кредитування. Отже, вважає, що при стягненні заявленої позивачем заборгованості необхідно керуватись чітко обумовленими між сторонами кредитного договору умовами, якими визначено вартість кредиту у розмірі 33840,00 грн і відповідно строк кредитування 24 тижні, а не умовами, які дозволяють кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку і нараховувати непропорційно великі суми грошових коштів за користування кредитом.
Згідно даних відповіді на відзив позивач позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити в повному обсязі. Зазначив, що долучений до матеріалів справи розрахунок заборгованості ґрунтується на умовах кредитного договору та узгоджується з матеріалами справи. Сума заборгованості за кредитним договором, відповідно до розрахунку заборгованості, підрахована з урахуванням платежу внесеного відповідачем. Позивачем не нараховувалися проценти поза межами строку дії кредитного договору і як вбачається із рохрахунку після останнього дня строку дії кредитного договору розмір заборгованості позичальника не змінювався. Порушення позичальником графіку платежів закономірно призвело до збільшення загальної вартості кредиту, оскільки процентна ставка нараховується за кожен день користування кредитом на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за фактичне число календарних днів користування кредитом, із урахуванням дня перерахування кредитних коштів та дня повернення кредиту. Всі істотні умови кредитного договору, зокрема тип кредиту, процентна ставка, комісія за надання кредиту, строк дії кредиту, графік платежів за кредитним договором, тощо встановлені у кредитному договорі, який уклав відповідач шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідач здійснював платіж за кредитним договором знаючи про те, що він буде розподілятися зокрема на погашення його заборгованості за комісією за надання кредиту та не заперечував проти цього протягом всього строку дії кредитного договору. Умовами кредитного договору укладеного між ТОВ «Бізнес Позика» та позичальником встановлена саме комісія за надання кредитних коштів, тому жодні «додаткові чи супутні банківські послуги» цією комісією не передбачені.
У поданих запереченнях на відповідь на відзив представник відповідача просила відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем до матеріалів справи не надано виписки по рахунку, інших первинних документів, які б свідчили про виникнення у відповідача заборгованості за кредитним договором, а доданий розрахунок заборгованості вважає документом, який складений самим позивачем, тому, на її думку, інформація зазначена в ньому не може бути доказом наявності заборгованості.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи, суд доходить наступних висновків: 
У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.
Згідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 24.11.2023 між ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 укладено договір № 481224-КС-002 про надання кредиту з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».
За умовами розділу 2 Договору ТОВ «Бізнес позика» надає позичальнику грошові кошти в розмірі 13000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених договором про надання кредиту та Правилами надання споживчих кредитів.
У Договорі визначено строк кредиту - 24 тижні; стандартна процентна ставка в день - 2,00000000, фіксована; знижена процентна ставка за кредитом в день - 1,15226924, фіксована; комісія за надання кредиту - 1950,00 грн; загальний розмір наданого кредиту - 13000,00 грн; строк дії договору - 10.05.2024 року, орієнтовна загальна вартість наданого кредиту - 33840,00 грн, орієнтовна реальна річна процентна ставка - 9230,97 процентів; дата видачі кредиту - 24.11.2023 року; дата повернення кредиту - 10.05.2024 року.
Цілі (мета) отримання кредиту: для придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Цей кредит є споживчим кредитом.
Зі змісту Договору вбачається, що між сторонами узгоджений графік повернення кредиту (п. 3.2.3).
Договір № 481224-КС-002 від 24.11.2023 року підписаний електронним підписом ОСОБА_1 шляхом використання одноразового ідентифікатора UA-6836, номер телефону НОМЕР_2 , час: 24.11.2023 року 18:47:09.
Договір містить повну інформацію щодо особи позичальника, його персональні дані, номер мобільного телефону, на який було відправлено одноразовий ідентифікатор в якості аналога власноручного підпису позичальника.
Таким чином, суд дійшов висновку, що між сторонами була досягнута згода щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного цифрового підпису. Після підписання кредитного договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема у ТОВ «Бізнес позика» виникло зобов`язання щодо надання кредитних коштів, а у відповідача - зобов`язання з повернення кредитних коштів.
До вказаного договору додані: Пропозиція (оферта) щодо укладання договору, Прийняття (акцепт) пропозиції (оферти), Правила надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес позика» в редакції наказу від 04.10.2023 року №8-ОД (дата набрання чинності 09.10.2023 року, року візуальна форма послідовності дій клієнта. Умови кредитування, серед іншого, відображені й в паспорті споживчого кредиту. Ці документи містять умови кредитування та аналогічну інформацію, що й Договір № 481224-КС-002 від 24.11.2023 року, а тому суд дійшов висновку, що позивач дотримався вимог Закону України «Про споживче кредитування» при укладанні Договору № 481224-КС-002 від 24.11.2023 року з відповідачем.
Відповідач не заперечує факт укладення договору № 481224-КС-002 від 24.11.2023 року року на умовах йому відомих.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 05.01.2025 року у відповідача утворилась заборгованість за договором № 481224-КС-002 від 24.11.2023 року в розмірі 52102,80 грн, з яких заборгованість за кредитом - 13000,00 грн; за відсотками - 37725,80 грн, за комісією 1377,00 грн.
З долучених до матеріалів справи довідок вбачається, що 24.11.2023 року ТОВ «Бізнес позика» на підставі договору № 481224-КС-002 від 24.11.2023 року перерахувало на картковий рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_3 грошові кошти у сумі 13000,00 грн. 
Крім цього, отримання грошових коштів у сумі 13000,00 грн відповідачем ОСОБА_1 також підтверджується випискою по картці № НОМЕР_3 .
Відповідач протягом дії договору № 481224-КС-002 від 24.11.2023 року здійснив один платіж 08.12.2023 року - 2820,00 грн, що відповідає графіку платежів цього договору.
Положенням п. 2.8. договору № 481224-КС-002 від 24.11.2023 року визначено, що орієнтовна загальна вартість кредиту складає 33840,00 грн, та підтверджується графіком платежів який сторони узгодили в п. 3.2.3. цього договору.
В обґрунтування позовних вимог Товариством зазначено, що 24.11.2023 року між ТОВ «Бізнес позика» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір № 481224-КС-002 про надання кредиту за яким позикодавець ТОВ «Бізнес позика» надав позичальнику ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 13000,00 грн зі сплатою процентів за користування кредитом та комісією за надання кредиту. Відповідачем кредитні кошти отримані, проте ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором № 481224-КС-002 від 24.11.2023 не виконав, внаслідок чого станом на 05.01.2025 року загальна заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Бізнес позика» складає 52102,80 грн, з яких з яких заборгованість за кредитом - 13000,00 грн; за відсотками - 37725,80 грн, сума прострочених платежів за комісією 1377,00 грн. Просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Бізнес позика» заборгованість за договором № 481224-КС-002 про надання кредиту від 24.11.2023 року у розмірі 52102,80 грн та судові витрати у розмірі 2422,40 грн.
Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України).
За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Статтею 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Приписами ст.ст. 525, 526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За положеннями ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.
Згідно зі статтею 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Нормами частини першої статті 1048 ЦК України врегульовано правовідносини щодо сплати процентів саме за правомірне користування чужими грошовими коштами, коли боржник одержує можливість законно не сплачувати кредитору борг упродовж певного часу, а саме - упродовж строку кредитування, визначеному в кредитному договорі.
Подібні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 910/1238/17.
За змістом ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Особливості застосування змінюваної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту встановлюються законом.
За умовами п. 3.2. договору протягом строку (терміну) кредитування процентна ставка за кредитом (надалі - проценти за користування кредитом), нараховуються за ставкою, вказаною у п. 2.4. договору на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, у залежності від дотримання позичальником графіку платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та додатку №1 до договору і розраховується в порядку описаному нижче.
Згідно з п. 3.2.1. договору у разі, якщо погашення кредиту здійснюється згідно погодженого сторонами графіком платежів, що наведений в п. 3.2.3. та додатку №1 до договору, чи в разі дострокового повернення суми наданого кредиту, то зобов`язання позичальника по сплаті процентів за користування кредитом розраховуються відповідно до зниженої процентної ставки, що вказана в п.2.4. договору.
Відповідно до умов п. 3.2.2. договору сторони домовились, що у разі якщо повернення кредиту не здійснюється згідно з погодженим графіком платежів, що наведений в п. 3.2.3. та додатку №1 до договору, (за виключенням дострокового повернення кредиту), внаслідок чого виникає прострочка за кредитом, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів, то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, що вказана в п. 2.4. договору. При цьому, нарахування процентів за стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та додатку №1 до договору, та до закінчення строку дії договору.
Позивач зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а відповідач, всупереч викладеним у кредитному договорі умовам, в установлені терміни не повернув належні до сплати грошові суми, тим самим порушив встановлений графік обов`язкових платежів.
Матеріалами справи підтверджується, що у підписаному позичальником договорі визначені тип та розмір процентних ставок плати за користування кредитом: фіксована знижена процентна ставка у розмірі 1,15226924 % за кожен день користування кредитом та фіксована стандартна процентна ставка у розмірі 2,0%, якщо буде допущена прострочка сплати заборгованості.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач належним чином не виконував умови кредитного договору, що призвело до утворення заборгованості, розмір якої станом на 10.05.2024 року (останній день договору) становив 52102,80 грн та в подальшому заборгованість додатково не нараховувалась.
Отже, заборгованість зі сплати процентів позивачем нараховано з урахуванням встановленого умовами договору строку кредитування та саме щодо стягнення вищевказаної суми було пред`явлено позов. Доказів на спростування вказаної суми відповідно до статті 81 ЦПК України відповідачем не надано, свого контррозрахунку не наведено.
За таких обставин суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості, розмір якої відповідає умовам договору та не спростовано відповідачем.
Щодо вимог про стягнення комісії за надання кредиту, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 2 статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).
Визнання судом нікчемного правочину недійсним за вимогою сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, оскільки нікчемний правочин є недійсним в силу закону з моменту його укладення.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Між тим, оскільки товариством не було зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які була встановлена комісія за видачу кредиту, відповідна умова кредиту є нікчемною згідно до частин 1 та 2 статті 11, частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Зазначене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19, у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження № 61-4202сво22) та постанові Верховного Суду від 21 лютого 2024 року у справі № 344/3078/23 (провадження № 61-15548св23) щодо оцінки правомірності встановлення у кредитному договорі умови про щомісячну плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування).
Зважаючи, що ОСОБА_1 сплачувались кошти на погашення кредиту, з яких 573,00 грн. зараховано на погашення комісії, суд вважає за необхідне зарахувати цю суму в рахунок погашення заборгованості за процентами, та, відповідно, зменшити за її рахунок розмір заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача, яка становить 51529,80 (52102,80 - 573) грн.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 81 ЦПК України).
З матеріалів даної справи не вбачається необхідності внесення плати за додаткові, супутні послуги банку. Банком в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються ОСОБА_1 та за які банком встановлена комісія за обслуговування кредиту.
Ураховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, то положення договору та вимоги про стягнення прострочених платежів по комісії за обслуговування кредиту є нікчемними відповідно дочастини 1 та частини 2 статті 11, частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10 січня 2024 року у справі № 727/5461/23.
Таким чином, підстав для стягнення з відповідача на користь Товариства прострочених платежів за комісією у розмірі 1377,00 грн, не вбачається.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,20 грн, тому з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі, пропорційно розміру задоволених позовних вимог 2395,75 грн. (51529,80 грн/52102,80 грн *2422,40 грн).
Керуючись ст.ст. 4, 10-13, 76-81, 263-265, 268, 273, 280-283 ЦПК України, суд,-
у х в а л и в:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» заборгованість за Договором № 481224-КС-002 від про надання кредиту від 24.11.2023 у розмірі 51529,80 грн.
В іншій частині позову - відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» судовий збір у розмірі 2395,75 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення безпосередньо до Харківського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.
Повний текст рішення виготовлено 20 лютого 2026.
Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика», код ЄДРПОУ 41084239, місцезнаходження: б. Лесі Українки б. 26, оф. 411, м. Київ, 01133.
Відповідач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя         І.К. Ізмайлов