П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2026 року   місто Київ 
справа № 369/18751/23
провадження № 22-ц/824/2067/2026

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання Хасанової А.Р.,

сторони:
позивач - ОСОБА_1 
позивач - ОСОБА_2 
відповідач - ОСОБА_3 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 , подану адвокатом Поліщуком Сергієм Володимировичем,

на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 липня 2025 року, ухвалене у складі судді Фінагеєвої І. О., суд, - 

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2023 року позивачі звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4 про визначення способу участі діда та баби у вихованні дитини.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, посилались на те, що 5 вересня 2014 року ОСОБА_3 та ОСОБА_6 (син позивачів) зареєстрували шлюб. Від шлюбу у подружжя народилася донька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивачі є бабою та дідом ОСОБА_7 . Станом на час звернення до суду з позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_8 позбавлені можливості брати участь у вихованні та спілкуванні з онукою ОСОБА_7 внаслідок перешкоджання ОСОБА_3 такому спілкуванню шляхом вчинення різного роду перешкод спілкуванню та категоричних відмов у побаченнях з онукою. В позасудовому порядку спір не був врегульований з огляду на відмови відповідача, що на думку позивачів порушує їх право на спілкування з онукою.
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 липня 2025 року частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 (до зміни прізвища та імені - ОСОБА_3 ), третя особа: Служба у справах дітей Києво-Святошинської державної адміністрації, ОСОБА_9 про визначення способу участі діда та баби у вихованні дитини.
Визначено такі способи участі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні онуки ОСОБА_7 (до зміни прізвища та імені по-батькові - ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 :
- побачення один раз на три місяці з моменту ухвалення рішення суду у погоджений з відповідачем день у період часу з 09 год 00 хв до 18 год 00 хв;
- побачення у день народження онуки ОСОБА_7 (до зміни прізвища та імені по-батькові - ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , тривалістю не менше чотирьох годин;
- побачення на Новий Рік та/або Різдво з онукою ОСОБА_7 (до зміни прізвища та імені по-батькові - ОСОБА_7 ) тривалістю не менше чотирьох годин;
- в період з 01 червня до 31 серпня можливість за погодженням з матір`ю відвідування туристичних оздоровчих та рекреаційних об`єктів на строк не більше двох тижнів з можливістю присутності матері онуки ОСОБА_3 (до зміни прізвища - ОСОБА_3 );
- з моменту набрання законної сили рішенням суду спілкування з онукою ОСОБА_7 (до зміни прізвища та імені по-батькові - ОСОБА_7 ) за погодженням з матір`ю ОСОБА_3 (до зміни прізвища - ОСОБА_3 ) засобами телефонного, поштового, електронного, відеозв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування онуки з дідом ОСОБА_1 та бабою ОСОБА_2 ;
- в день побачення з онукою ОСОБА_7 (до зміни прізвища та імені по-батькові - ОСОБА_7 ) баба ОСОБА_2 та дід ОСОБА_1 мають право забрати онуку з дому/школи/дитячого садочка/місця її постійного проживання/реєстрації особисто, при попередньому погодженні з матір`ю ОСОБА_3 (до зміни прізвища - ОСОБА_3 ).
В решті позовних вимог - відмовлено.
У задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі - відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Поліщук С.В. 8 серпня 2025 року подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.
Зазначає, що 26.11.2023 ОСОБА_11 зареєструвала шлюб з ОСОБА_9 та змінила ім`я та прізвище з ОСОБА_12 на ОСОБА_13 . Звертає увагу, що позивачі просили усунути перешкоди в спілкуванні з ОСОБА_7 , проте суд ухвалив рішення щодо ОСОБА_14 .
Згідно повторного свідоцтва від 06.02.2024, виданого в результаті усиновлення, батьками ОСОБА_7 є відповідачка її рідна матір та другий чоловік матері - ОСОБА_9 . Відповідно у правовому сенсі у відповідачки не існує такої доньки як ОСОБА_7 . Позивачі за походженням не є родичами ОСОБА_15 чи її чоловіка ОСОБА_9 .
Припинення особистих прав та обов?язків між усиновленою дитиною та позивачами вказувало на відсутність підстав для задоволення судом їх позову. Адже правого зв?язку між позивачами та ОСОБА_7 на час прийняття судом оскаржуваного рішення, не існувало, оскільки особисті та майнові права і обов?язки між ними були припинені внаслідок усиновлення дитини чоловіком відповідачки.
Судом не було встановлено наявності збереження правового зв?язку малолітньої ОСОБА_7 з позивачами після її усиновлення ОСОБА_9 . 
Батьки ОСОБА_7 вважають за необхідне зберігати від самої доньки до досягнення нею 14-річного віку, таємниці обставин набуття ОСОБА_9 статусу її батька, а також на приховуванні такої інформації. Задоволення ж позову фактично означатиме розкриття такої таємниці. Після досягнення донькою 14-річного віку, вона зможе самостійно одержати відповідну інформацію. А до того батьки дитини вимагають нерозголошення такої інформації.
Також зазначають, що сім`я ОСОБА_9 з 2024 року проживає у США та повертатись в Україну наміру не мають, отже і практичне виконання рішення суду в разі задоволення позову неможливе.
Правом на подання відзиву учасники справи не скористались.
В судове засідання не з`явились позивачі  ОСОБА_1 та ОСОБА_8 про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується конвертами, які повернулися до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою, що відповідно до ч.8 ст.128 ЦПК України вважається врученим адресату. (а.с.174-175). Крім того, про місце, день і час розгляду справи також був повідомлений представник позивачів адвокат Шестіріков А.В., який представляв інтереси позивачів у суді першої інстанції, шляхом направлення судового повідомлення до його електронного кабінету ( а.с.166). Причини своєї неявки сторона позивачів суду не повідомила.
Також в судове засіданні не з'явилася представник третьої особи Служби у справах дітей Києво-Святошинської державної адміністрації та ОСОБА_9 шляхом направлення повідомлення до електронного кабінету, що підтверджується звітом про доставку вихідної кореспонденції суду до їхніх електронних кабінетів (а.с.169,170).
З урахуванням встановлених обставин щодо повідомлення учасників справи, які не з'явилися в судове засідання, колегія суддів, зважаючи на вимоги ч.2 ст.372 ЦПК України, вважала за можливе розглянути справу у їх відсутність.
В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 (до зміни прізвища - ОСОБА_3 ) адвокат Поліщук С.В. підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати.
Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., вислухавши пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення, суд апеляційної інстанції дійшов наступних висновків.
Судом установлено, що батьками ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_6 та ОСОБА_3 відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .
Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_8 є батьками ОСОБА_6 відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 .
Батько дитини ОСОБА_7 - ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Мати дитини ОСОБА_7 - ОСОБА_3 зареєструвала 26 листопада 2022 року шлюб з ОСОБА_9 та змінила прізвище на " ОСОБА_7 ", що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 .
Відповідно до повторно виданого свідоцтва про народження, дитина ОСОБА_7 змінила прізвище на " ОСОБА_7 ", а новим батьком зазначений ОСОБА_9 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 .
За змістом свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_5 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , змінила ім`я на " ОСОБА_3 ".
Малолітня дитина ОСОБА_18 проживає разом з матір`ю. Позивачі та відповідачка не дійшли згоди щодо способів й порядку участі баби та діда у вихованні малолітньої онуки.
Ухвалюючи оскаржене рішення, суд першої інстанції керувався тим, що в якнайкращих інтересах дитини є спілкування з бабою та дідом. Незважаючи на те, що батько помер, а батьком дитини стала інша особа, дитина не може бути позбавлена права на спілкування з бабою та дідом по лінії померлого батька за умови відсутності доказів того, що таке спілкування несе загрозу для фізичного чи психічного розвитку дитини. З врахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб батьки, дід та баба не позбавлені права в майбутньому змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні дитини, що буде відповідати інтересам дитини.
В матеріалах справи відсутні докази того, що спілкування дитини з бабою та дідом не є сприятливим для розвитку дитини. Водночас, докази в матеріалах справи свідчать про незгоду відповідача матері ОСОБА_3 з фактом участі позивачів у спілкуванні та вихованні дитини ОСОБА_15 , що, зокрема, підтверджується клопотанням про закриття провадження у справі в зв`язку з відсутністю майнових прав та обов`язків між дитиною та дідом і бабою. Доказів щодо неможливості забезпечення участі діда та баби у спілкуванні та вихованні дитини у спосіб, запропонований позивачами, матеріали справи не містять. А відтак, підстави для задоволення клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі відсутні.
З огляду на наведене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовної вимоги про встановлення порядку участі діда та баби у спілкуванні та вихованні дитини.
Проте з такими висновками суду не може погодитись колегія суддів, виходячи з наступного.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).
Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.
За приписами частин 8 ,9, 10 статті 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливими урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.
За нормою частини 2 статті 16 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, інші члени сім`ї та родичі, зокрема ті, які проживають у різних державах, не повинні перешкоджати одне одному реалізувати право дитини на контакт з ними, зобов`язані гарантувати повернення дитини до місця її постійного проживання після реалізації нею права на контакт, не допускати неправомірної зміни її місця проживання.
Позов про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею - є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі у здійсненні нею свого права та є окремим способом захисту порушеного права діда й баби на спілкування з онуками.
Звертаючись з цим позовом до суду, позивачі, вважаючи себе дідом та бабою  ОСОБА_7 (до зміни прізвища та імені по-батькові - ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , просили в судовому порядку зобов`язати відповідачку, матір ОСОБА_7 не перешкоджати їхньому спілкуванню та встановити спосіб участі позивачів у житті онуки.
Проте, такі вимоги не можуть бути задоволені судом, оскільки позивачі втратили правовий статус діда та баби щодо ОСОБА_7 у зв`язку з її усиновленням ОСОБА_9 .
Як установлено судом, згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 батьком ОСОБА_7 ( ОСОБА_7 ) є померлий ІНФОРМАЦІЯ_3 син позивачів є ОСОБА_6 .
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 , її мати та померлий батько на час розгляду справи проживають в США. 
Мати дитини ОСОБА_7 - ОСОБА_3 26 листопада 2022 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_9 та змінила прізвище на " ОСОБА_7 ", що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 .
За змістом свідоцтва про зміну імені серії від 25 березня 2023 року НОМЕР_5 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , змінила ім`я на " ОСОБА_3 ".
У матеріалах справи є пояснення ОСОБА_9 в яких зазначено, що з 6 лютого 2024 року внаслідок процедури усиновлення він набув правового статусу батька ОСОБА_7 .
Так, ст. 207 СК України встановлено, що усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого ст. 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя.
Відповідно до ч. 1 ст. 225 СК України усиновлення вважається здійсненим у день набрання чинності рішенням суду про усиновлення.
За змістом ч. 2 ст. 231 СК України якщо усиновлювач записується батьком дитини, відповідно змінюється по батькові дитини.
Відповідно до повторно виданого свідоцтва про народження, дитина ОСОБА_7 змінила прізвище на " ОСОБА_7 ", а новим батьком зазначений ОСОБА_9 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 .
Отже, з 6 лютого 2024 року, що підтверджується вказаним свідоцтвом, батьками ОСОБА_7 ( ОСОБА_7 ) є ОСОБА_15 та ОСОБА_9 .
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 232 СК України, з моменту здійснення усиновлення припиняються особисті та майнові права і обов`язки між батьками та особою, яка усиновлена, а також між нею та іншими її родичами за походженням.
При усиновленні дитини однією особою ці права та обов`язки можуть бути збережені за бажанням матері, якщо усиновлювачем є чоловік, або за бажанням батька, якщо усиновлювачем є жінка.
Якщо після смерті одного з батьків дитини, другий з батьків дитини вступив у повторний шлюб і його дружина, чоловік у повторному шлюбі бажають усиновити дитину, баба, дід дитини з боку того з батьків, хто помер, мають право подати до суду заяву про збереження між ними та дитиною, яку усиновлюють, правового зв`язку.
Суд розглядає таку заяву одночасно із заявою про усиновлення і задовольняє її, якщо це відповідає інтересам дитини.
У цій справі відсутні докази того, що позивачі таку заяву подавали та суд вирішував питання залишення спорідненості між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 та ОСОБА_8 . Таким чином, вказане дає підстави для висновку про те, що правовий зв`язок не збережений.
Про відсутність збереження такого зв`язку зазначає апелянт та батько дитини ОСОБА_9 у своїх пояснення. Позивачі доказів протилежного суду не надали.
У статті 3 встановлює принцип найкращих інтересів дитини як основоположний у всіх рішеннях щодо дітей, що, своєю чергою, має перевагу над усіма іншими міркуваннями: «В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини»
Крім того суд зазначає, що в апеляційній скарзі мати дитини посилається на те, що «на час усиновлення ОСОБА_7 була у віці трьох років. Свого батька за походженням, що помер ІНФОРМАЦІЯ_3 не пам`ятає та нічого про нього не знає, оскільки спільне проживання з ним припинилось, коли дитині було три місяці. Батьки ОСОБА_7 приховують від неї факт усиновлення ОСОБА_9 . Задоволення позову фактично означає порушення таємниці усиновлення, що також суперечить інтересам самої дитини, яка має право на таємницю усиновлення відповідно до ч. 2 ст.226 СК України. Батьки дитини вважають за необхідне зберегти таємницю усиновлення до досягнення донькою 14 - річного віку». Крім того, вважають що задоволення позову, а відтак і розкриття таємниці усиновлення завдасть шкоди моральному та психологічному стану дівчинки, зважаючи на обставини смерті її кровного батька (суїцид) та її вік.
Дитина є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини ( постанова КЦС ВС від 4 серпня 2021 року у справі № 654/4307/19).
Підхід Комітету ООН з прав дитини може слугувати алгоритмом для оцінки та визначення якнайкращих інтересів дитини, за якими належить діяти в такому порядку: • по-перше, з урахуванням конкретних обставин справи слід визначити, в чому полягають відповідні елементи оцінки найкращих інтересів, наповнити їх конкретним змістом і визначити значимість кожного з них у співвідношенні з іншими; • по-друге, з цією метою необхідно слідувати правилам, що забезпечують юридичні гарантії та належну реалізацію цього права. Таким чином, при розгляді спорів, пов`язаних із захистом прав дитини, в судовому рішенні необхідно наводити мотиви врахування (неврахування), які стосуються: - того, як враховувались якнайкращі інтереси дитини, які елементи, залежно від специфіки спору, брались до уваги для визначення їх змісту; - того, чи враховано думку дитини або чи наведено підстави її неврахування; - оцінки висновку органу опіки та піклування або причин, що зумовили неможливість отримання такого висновку; - відповіді на твердження про застосування домашнього насильства; - залежно від обставин конкретної справи рівня розвитку дитини, соціально-психологічних рис дитини, умов її проживання та навчання, безпеки, ситуації в сім`ї і взаємовідносин з дорослими тощо. Актуальність кожного з таких елементів буде залежати від обставин конкретної справи, де одним буде надаватись більша вага, ніж іншим (постанова КЦС ВС від 14 березня 2025 року у справі № 527/955/24).
Відповідно до положень ч. 2 ст. 236, ч.ч. 1,2 ст. 227, ч. 1 ст. 228 СК України, дитина, яка усиновлена, має право на таємницю, в тому числі і від неї самої, факту її усиновлення.Усиновлювач має право приховувати факт усиновлення від дитини, яка ним усиновлена, і вимагати нерозголошення цієї інформації особами, яким стало відомо про неї як до, так і після досягнення дитиною повноліття. Усиновлювач має право приховувати від дитини факт її усиновлення, якщо розкриття таємниці усиновлення може завдати шкоди її інтересам. Особи, яким у зв`язку з виконанням службових обов`язків доступна інформація щодо усиновлення (перебування осіб, які бажають усиновити дитину, на обліку, пошук ними дитини для усиновлення, подання заяви про усиновлення, розгляд справи про усиновлення, здійснення нагляду за дотриманням прав усиновленої дитини тощо), а також інші особи, яким став відомий факт усиновлення, зобов`язані не розголошувати її, зокрема і тоді, коли усиновлення для самої дитини не є таємним.
Таким чином, з урахуванням наявних в матеріалах справі доказів, встановлення факту усиновлення ОСОБА_7 ОСОБА_9 , смерті сина позивачів (кровного батька) та як наслідок припинення особистих та майнових прав і обов`язків між батьком та особою, яка усиновлена, а також між нею та іншими її родичами (позивачами) за походженням, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. 
При цьому суд враховує найкращі інтереси дитини за цих обставин зважаючи на її вік, місце проживання та встановлені обставини.
Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає доводи викладені в апеляційній скарзі обґрунтованими та доведеними, а висновки суду першої інстанції такими, що не відповідають обставина справи, оскаржуване рішення ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права. За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення. 
Згідно вимог п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, у тому числі, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.
Керуючись ст. ст. 141, 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В: 

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , подану адвокатом Поліщуком Сергієм Володимировичем, задовольнити.
Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 липня 2025 року скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким відмовити  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
Повна постанова складена 19 березня 2026 року.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна 

Судді: Л.Д. Поливач 

А.М. Стрижеус