Справа №583/2010/24 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Яценко Н. Г.	
Номер провадження 33/816/154/26 	Суддя-доповідач Філонова Ю. О. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю секретаря судового засідання Кислої Ю.М., захисника особи що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Собини П.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Суми, у режимі відеоконференції, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 08 листопада 2024 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавлення права керування транспортним засобом на строк 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн. 60 коп. 

В С Т А Н О В И В:
Постановою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 08 листопада 2024 року ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавлення права керування транспортним засобом на строк 1 рік за те, що 20 квітня 2024 року о 18 год. 10 хв. по вул. Боділевського, 20 у с. Стара Іванівка Охтирського району Сумської області, керував мотоциклом марки «Kovi Lito 300», без державного номерного знаку, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, млява мова. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі та на місця зупинки транспортного засобу за допомогою приладу газоаналізатора «Alcotest 6820» ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України. Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погодившись з вказаним судовим рішенням, особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 08 листопада 2024 року, скасувати зазначену постанову, а провадження у справі закрити.
В обґрунтування пропущеного строку, ОСОБА_1 посилається на те, що оскаржувана постанова не була йому вручена або направлена, а про її наявність йому стало відомо 04 лютого 2025 року під час ознайомлення з матеріалами справи. Просить визнати вказані причини поважними та поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 08 листопада 2024 року.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на те, що оскаржувана постанова була прийнята за його відсутності та за відсутності його захисника - адвоката Собини П.М. При цьому, у рішенні зазначено, що він ( ОСОБА_1 ) в судове засідання не з`явився, неодноразово повідомлявся у встановленому законом порядку шляхом направлення судових повісток за адресою, зазначеною у протоколі про адміністративне правопорушення, однак поштові відправлення поверталися до суду без вручення з відміткою у довідці про причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою», та що для повідомлення особи у інший спосіб у суду відсутня необхідна інформація. Ця інформація є недостовірною, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД№009716 зазначеного номер його телефону НОМЕР_1 , отже, суд першої інстанції не використав всі можливі способи для його виклику у судове засідання та неправомірно прийняв рішення без його пояснень, враховуючи, що відеозаписом підтверджується те, що при складанні протоколу він не надавав своїх пояснень та мав право надати їх у суді. Крім того, суд першої інстанції проігнорував факт того, що судова повістка про його виклик у судове засідання до Охтирського міськрайонного суду Сумської області на 22 жовтня 2024 року була направлена рекомендованим листом №0600297247953 та відповідно до інформації «Укрпошти» була вручена йому 25 жовтня 2024 року. Тобто, в оскаржуваній постанові недостовірно вказано про те, що всі судові повістки, направлені йому, повернулися до суду без вручення, ця повістка була вручена, але із значним запізненням, після проведеного судового засідання у його відсутність.
Також, як вказує апелянт, незаконність судового рішення полягає і в тому, що інспектор поліції у протоколі зазначив, що він ( ОСОБА_1 ) керував мотоциклом «Kovi Lito 300» без номерного знаку в с. Стара Іванівка по вул. Боділєвського,2, що не відповідає дійсним обставинам, так як місце зупинки було за населеним пунктом, а на тому місці, що вказано в протоколі, фактично не було скоєно жодного адміністративного правопорушення, і на тому місці він мотоциклом не керував.
Крім того, як зазначає апелянт, відеозапис, який було враховано суддею при прийнятті оскаржуваної постанови, не містить підтвердження того, що транспортний засіб являється мотоциклом «Kovi Lito 300», оскільки такі дані були внесені до протоколу зі слів власника транспортного засобу, якого звати ОСОБА_2 та поліцейський до нього звертається як « ОСОБА_3 », відомості про якого у протоколі відсутні. 
Як вказує апелянт, суд першої інстанції не надав належної оцінки тим обставинам, що зупинка транспортного засобу відбулася далеко за межами населеного пункту на польовій дорозі та з пояснень власника транспортного засобу, якого поліцейські не зафіксували на відеозапис, чути, що він ( ОСОБА_1 ) ремонтує та складає транспортний засіб та разом із власником ОСОБА_2 приїхав в поле, проїхатися, щоб почути неполадки, тобто, по суті це не було керування ним транспортним засобом, із села до поля керував власник транспортного засобу Руслан.
Про призначення вказаної справи до апеляційного розгляду особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 був повідомлений завчасно, у передбачений Законом спосіб, однак до суду для участі у судовому засіданні у визначений час та день не з`явився, клопотань про відкладення судового розгляду на іншу дату не надсилав, проте, присутній у судовому засіданні захисник Собини П.М. не заперечувала щодо здійснення апеляційного розгляду у відсутність його підзахисного.
А тому, заслухавши доповідь головуючого-судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги, захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Собину П.М., який підтримав як клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, так і подану апеляційну скаргу та просив їх задовольнити, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
При вирішенні питання поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд враховує, що відповідно ч. 1 ст. 285 КУпАП, постанова у справі оголошується негайно після закінчення розгляду справи і копія цієї постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.
Положеннями ч. 2 ст. 294 КУпАП передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Апеляційний суд вважає причини, за яких ОСОБА_1 було пропущено строк на оскарження постанови судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 08 листопада 2024 року, поважними, що є підставою для поновлення останньому вказаного строку.
При цьому, перевіряючи законність прийнятого суддею суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги, апеляційний суд враховує, що у відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
На думку апеляційного суду, суддя суду першої інстанції вказані вимоги Закону дотримав в повному обсязі, у повній мірі дослідив та проаналізував наявні у матеріалах даної справи докази, надав їм належну правову оцінку та дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.
Так, як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, при визнанні винуватості ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддею суду першої інстанції було враховано дані, що містяться у протоколі серії ААД № 009716 від 20 квітня 2024 року, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до якого огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння у КНП «Охтирська ЦРЛ» не проводився та відеозапису, який було долучено працівниками поліції до складеного адміністративного матеріалу.
Вказані докази зібрані у передбаченому законом порядку і обставин, за яких можливо було б дійти висновку про їх неналежність чи недопустимість, апеляційним судом не встановлено.
При цьому, апеляційний суд зауважує, що відеозапис, який був врахований суддею суду першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення, був проглянутий і апеляційним судом під час апеляційного розгляду даної справи безпосередньо у судовому засіданні, на задоволення клопотання захисника Собини П.М. про дослідження наявних у справі доказів.
Звертаючись до суду з вказаним клопотанням, захисник посилався на те, що протокол про адміністративне правопорушення, є, фактично, обвинувальним актом, і у даному випадку, зазначена в ньому адреса, не відповідає тому місцю, де був зупинений транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , що вказує на те, що останній за вказаними поліцейськими обставинами та адресою, інкриміноване адміністративне правопорушення не вчиняв.
Під час перегляду вищезазначеного відеозапису, апеляційним судом було встановлено, що мотоцикл марки «Kovi Lito 300», без державного номерного знаку, під керуванням, як було встановлено, ОСОБА_1 , був зупинений поліцейськими на дорозі, поруч з якою житлових будинків не було і вважати цю ділянку саме вулицею населеного пункту, дійсно, підстави відсутні. Однак визнати дорогу, на якій був зупинений транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 такою, що перебуває за межами населеного пункту, підстави, також, відсутні, з огляду на жвавий по ній рух автомобілів, а також, що працівники поліції здійснювали саме у вказаному місці патрулювання.
Крім того, вказаним відеозаписом підтверджується, що з огляду на виявлені у водія - ОСОБА_1 ознаки сп`яніння, поліцейські запропонували останньому пройти огляд на визначення такого стану у передбаченому Законом порядку – на місці зупинки транспортного засобу чи у найближчому медичному закладі, на що він відповів відмовою.
За даними протоколу, адміністративна відповідальність ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП настала у зв`язку з тим, що він, як водій, в порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відмовився.
Таким чином, зміст протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 та зафіксовані відеозаписом обставини керування ним транспортним засобом та його відмова пройти огляд на стан сп`яніння, в повному обсязі узгоджуються між собою, а те, що у протоколі вказано адресу - вул. Боділевського, 20 с. Стара Іванівка Охтирського району Сумської області, яка не відповідає дійсній адресі, за якою було зупинено останнього, на що посилався захисник, жодним чином не вказує на те, що складений цей протокол був необґрунтовано чи неправомірно.
При цьому, апеляційний суд наголошує, що відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. 
Також, апеляційний суд зауважує, що термін «водій» вважається одним із центральних в тексті Правил дорожнього руху та використовується по відношенню до осіб, які здійснюють керування транспортним засобом. Також, апеляційний суд звертає увагу на практику ЄСПЛ, який у рішенні по справі О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства (O'Halloran and Francis v. The United Kingdom ) no. 15809/02 і 25624/02ECHR від 29 червня 2007 року, постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. 
Ключовим у даній справі є те, що ОСОБА_4 керував транспортним засобом у населеному пункті, тим самим реалізував своє право водія та мав виконувати покладені на нього обов`язки, однак цього не зробив і допустив порушення визначених Законом норм, за що передбачено адміністративну відповідальність та що було вірно встановлено суддею суду першої інстанції.
При цьому, на спростування апеляційних доводів, апеляційний суд зауважує, що даними відеозапису підтверджено те, що поліцейські встановили, що керував ОСОБА_4 саме мотоциклом «Kovi Lito 300», і не підтверджено, що керував ним не останній, а інша особа, чи що вказаний транспортний засіб ремонтувався чи був у розібраному стані.
Інших доводів, за яких можливо було б дійти висновку про незаконність складання відносно ОСОБА_4 протоколу та відсутність підстав для притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, в апеляційній скарзі не наведено і під час апеляційного перегляду обставин, за яких дана справа підлягала б закриттю, про що просить апелянт в апеляційній скарзі, під час апеляційного розгляду не встановлено.
Крім того, з огляду на те, що у даній справі достатньо доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначеного правопорушення «поза розумним сумнівом», які відповідають критеріям належності та допустимості, у задоволенні клопотання захисника про виклик для допиту в якості свідків під час апеляційного розгляду працівників поліції було відмовлено, а у задоволенні клопотання щодо відкладення судового засідання на іншу дату для надання можливості захиснику зібрати додаткові докази щодо адреси вчиненого правопорушення, було відмовлено з тих підстав, що дана справа перебуває у провадженні апеляційного суду майже рік, що вказує на те, що у сторони захисту було достатньо часу для зібрання та надання доказів, які, на його думку, є важливими.
Також, апеляційний суд зауважує, що матеріалами даного провадження підтверджується те, що і ОСОБА_4 , і його захисник Собина П.М. знали, що дана справа перебуває на розгляді в Охтирському міськрайонному суді Сумської області. Судові засідання дійсно, неодноразово відкладались, на задоволення клопотання ОСОБА_1 щодо надання можливості ознайомитись з матеріалами справи та скопіювати наявні в ній докази, та на задоволення клопотання захисника, який не міг бути присутнім у призначену дату, через зайнятість в іншому процесі та перебування у відпустці.
Крім того, апеляційний суд наголошує, що судові повістки про виклик ОСОБА_1 у судові засідання направлялись на відому суду адресу, яка, зокрема, зазначена у протоколі, та яку останній вказав, як адресу свого проживання. Повертались ці повістки з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», і матеріалами справи не підтверджено, що ОСОБА_1 інформував суд про зміну свого місцепроживання, крім того, відсутня в матеріалах справи і заява останнього, в якій він просив сповіщати його про призначення справи до розгляду шляхом направлення SMS- повідомлень за номером його телефону.
При цьому, апеляційний суд зауважує, що рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Практикою Європейського суду з прав людини, яка є преюдиційною, також встановлено, що якщо заявники у визначений законом термін не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи та своєчасно не звертались до суду за інформацією щодо стану розгляду їх справи, їх права на доступ до правосуддя не є порушеними.
Таким чином, враховуючи принцип судочинства, зазначений у практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, вважати, що здійснивши розгляд у відсутність ОСОБА_1 та його захисника, суд першої інстанції порушив право останніх, передбачене ст. 268 КУпАП, підстави відсутні.
З огляду на вищезазначене, всупереч доводам апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що за результатом розгляду вказаної справи, судом першої інстанції було постановлено законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення, підстав для його скасування під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому, оскаржувану постанову слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294,295 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:
Поновити особі, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 08 листопада 2024 року.
Постанову судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 08 листопада 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 на цю постанову - без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Сумського апеляційного суду	Філонова Ю. О.