Справа № 201/1565/26
Провадження № 2-о/201/122/2026

РІШЕННЯ
Іменем України 
17 березня 2026 року м. Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра у складі головуючого судді Наумової О.С., 
за участю секретаря судового засідання Моренко Д.Г.,
за участю заявниці ОСОБА_1 , 
представника заявника – адвоката Рудченка Д.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті, 

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина
Короткий зміст заяви

Заявниця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до серпня 2024 року проживала за адресою: АДРЕСА_1 , разом з чоловіком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Шлюб укладено 17.01.1997.
13.08.2024 ОСОБА_1 вимушено покинула їх будинок у смт. Новоекономічне у зв`язку із наближенням лінії фронту до місця мешкання, переїхала жити у м. Дніпро з їх донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Але чоловік ОСОБА_2 відмовився їхати з ними, залишився у їх будинку у смт. Новоекономічне з метою догляду за будинком. По приїзду до м. Дніпра ОСОБА_1 стала на облік внутрішньо переміщених осіб, натепер фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
У період з 13.08.2024 по 15.05.2025 ОСОБА_1 постійно підтримувала зв`язок з чоловіком, наполягала, щоб він покинув будинок та переїхав до неї у місто Дніпро, оскільки смт. Новоекономічне частіше обстрілювали війська агресора рф. ОСОБА_2 ігнорував прохання ОСОБА_1 і залишався у будинку у смт. Новоекономічне.
Після 15.05.2025 телефонний зв`язок у смт. Новоекономічне був майже втрачений, у зв`язку із чим ОСОБА_1 дізнавалася про стан її чоловіка ОСОБА_2 через їх знайому ОСОБА_4 . Зв`язок з останньою підтримувала через Вайбер за номером телефону НОМЕР_1 . Останній раз ОСОБА_4 повідомила ОСОБА_1 , що бачила її чоловіка ОСОБА_2 на ринку 18.06.2025, що з ним було все добре.
З липня 2025 року телефонний зв`язок в смт. Новоекономічне втрачений. ОСОБА_2 не виходив на зв`язок. Заявниця почала розшукувати його, але безрезультатно. Потім звернулась до органів поліції із заявою про безвісти зниклого її чоловіка ОСОБА_2 , проте їй відмовлено у пошуках, оскільки смт. Новоекономічне у Донецькій області перебувало дуже близько до лінії проведення бойових дій, та по смт. Новоекномічне постійно здійснювались обстріли дронами та артилерійською зброєю, у зв`язку із чим працівники поліції не мали змоги туди виїхати.
ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_3 продовжували пошуки ОСОБА_2 , шукали знайомих, яких було евакуйовано з селища Новоекономічне. На початку грудня місяця їм стало відомо, що їх спільного знайомого із селища Новоекономічне ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , евакуйовано до міста Дніпро, надали його номер телефону НОМЕР_2 . З метою отримати інформацію про чоловіка донька зателефонувала ОСОБА_5 , під час розмови той повідомив, що приблизно на початку липня ОСОБА_6 , проїжджаючи по вулиці селища Новоекономічне, побачив, як понівечене тіло ОСОБА_2 лежить на дорозі, його їли собаки, біля нього лежав його мопед, який був пошкоджений внаслідок влучання бойового дрону. ОСОБА_6 повідомив, що можливості забрати тіло з дороги з метою його поховання та фіксації факту смерті не було можливості, оскільки вулиця, на якій лежало тіло ОСОБА_2 , перебувала під постійними атаками дронів та снарядів збройних сил рф, та існувала реальна загроза життю та здоров`ю ОСОБА_5 .. У зв`язку із чим тіло ОСОБА_2 залишилось на місці його гибелі.
Після отриманої інформації від ОСОБА_5 , ОСОБА_3 звернулась до органів поліції з метою фіксації даного факту та відкриття кримінального провадження по дану факту. Слідчим відділом Покровського РУП в Донецькій області розпочате кримінальне провадження №12025052410002042 від 03.12.2025 за ч. 2 ст. 438 КК України.
У кінці серпня 2025 року заявниця дізналася, що їх будинок за адресою: АДРЕСА_1 , зруйновано внаслідок ракетного обстрілу країною агресором рф. Вона звернулась до експертної установи для отримання Висновку про пошкодження майна внаслідок бойових дій. 
05.09.2025 отримала Висновок за результатами дистанційного обстеження житлового будинку (літ. «А-1») пошкодженого внаслідок бойових дій (збройної агресії російської федерації) за адресою: АДРЕСА_1 .
Зазначений Висновок від 05.09.2025 необхідний для подачі заявки на програму «єВідновлення», проте після подачі даної заяви відмовлено у задоволені заяви, оскільки необхідна нотаріально засвідчено згода чоловіка на подачу такої заявки, оскільки будинок придбаний на її ім`я у шлюбі, тому дане майно є спільним сумісним майном. 
Також ОСОБА_2 належала 1/2 частка квартири за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею: 35,6 кв.м., що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно.
Враховуючи викладене, просила встановити юридичний факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , в смт. Новоекономічне Донецької області.

Рух справи.

Ухвалою судді Соборного районного суду міста Дніпра Наумової О.С. від 09.02.2026 відкрито провадження у справі (а.с. 22).
Заявниця ОСОБА_1 та її представник – адвокат Рудченко Д.О. у судовому засіданні заяву про встановлення факту підтримали в повному обсязі, просили задовольнити. Заявниця надала відповідні пояснення у судових засіданнях по суті заяви.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 13). 
ОСОБА_1 перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шлюб укладено 17.01.1997, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 , шлюб зареєстрований Виконкомом Новоекномічної селищної Ради, Красноармійського району (а.с. 19).
Заявниця пояснила під час розгляду справи, що 13.08.2024 вимушено покинула їх будинок у смт. Новоекономічне у зв`язку із наближенням лінії фронту до місця мешкання, переїхала жити у м. Дніпро з їх донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а чоловік ОСОБА_2 відмовився їхати з ними, залишився у їх будинку у смт. Новоекономічне з метою догляду за будинком. 
ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою №1205-5003477824 від 04.10.2024 (а.с. 13).
За заявою ОСОБА_3 слідчим відділом Покровського РУП в Донецькій області розпочате кримінальне провадження №12025052410002042 від 03.12.2025 за ч. 2 ст. 438 КК України. Як видно із витягу з ЄРДР: 03.12.2025 до СВ Покровського РУП в Донецькій області звернулась громадянка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , т. НОМЕР_5 , яка повідомила, що ІНФОРМАЦІЯ_6 в наслідок обстрілу селища Новоекономічне Покровського району Донецьке) області загинув її батько ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на зупинці громадського транспорту на виїзді з селища в бік міста Мирноград (а.с. 12).
За заявою ОСОБА_1 05.09.2025 складено Висновок за результатами дистанційного обстеження житлового будинку (літ. «А-1») пошкодженого внаслідок бойових дій (збройної агресії російської федерації) за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 11).
ОСОБА_2 є власником 1/2 частка квартири за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею: 35,6 кв.м., що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 16, 17).
У судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_5 , який пояснив, що Свідок знав ОСОБА_2 близько 5 років, вони були друзями та проживали в одному населеному пункті. Він бачив безпосередньо тіло ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 приблизно у липні-серпні 2025 року у селищі Новоекономічне Покровського району Донецької області, на вулиці Пушкіна. Свідок особисто бачив, як ОСОБА_2 «нагнав» та вбив ворожий дрон. Поруч із загиблим лежав його пошкоджений мопед. Подія сталася ближче до вечора. Свідок бачив понівечене тіло безпосередньо після удару. Забрати та поховати загиблого було неможливо через критичну бойову обстановку та постійні атаки дронів. Через те, що тіло залишилося на дорозі, його почали їсти собаки. Свідок підтвердив, що на момент загибелі той проживав один.

2. Мотивувальна частина
Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду.

У відповідності до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, в тому числі, смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Аналіз зазначених норм права свідчить про те, що в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Таким чином у судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника і в судовому порядку можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.
При зверненні до суду із заявою про встановлення юридичного факту важливе значення має мета його встановлення, оскільки саме вона дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки.
Статтею 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) передбачено, що крім положень, які виконуються в мирний час, ця Конвенція застосовується в усіх випадках оголошеної війни чи будь-якого іншого збройного конфлікту, що може виникнути між двома чи більше Високими Договірними Сторонами, навіть якщо одна з них не визнає стану війни. В усіх випадках оголошеної війни чи будь-якого іншого збройного конфлікту, що може виникнути між двома чи більше Високими Договірними Сторонами, навіть якщо одна з них не визнає стану війни. Конвенція також застосовується в усіх випадках часткової або повної окупації території держави однієї з Високих Договірних Сторін, навіть якщо цій окупації не чиниться жодний збройний опір. Хоча одна з держав, які перебувають у конвенції може не бути учасницею цієї Конвенції, держави, які є її учасницями, залишаються зобов`язаними нею у своїх взаємовідносинах. Крім того, вони зобов`язані Конвенцією стосовно зазначеної держави, якщо остання приймає та застосовує її положення.
Статтею 4 Конвенції передбачено, що нейтральні держави за аналогією застосовують положення цієї Конвенції щодо поранених і хворих, а також медичного та духовного персоналу збройних сил конфлікту, прийнятих або інтернованих на території їхніх держав, а також знайдених померлих.
Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та ІІІереметьєв проти України», пункт 53 рішення ЄСПЛ від 08 квітня 2010 року у справі «Меньшакова проти України»).
Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, у Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Відповідно до Рішення КСУ від 1 грудня 2004 року К» 18-рп/2004 поняття «порушене право», за захистом якого особа може звертатися до суду і яке вживається в низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». Щодо останнього, то в цьому ж Рішенні Конституційний Суд України зазначив, що поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що справедливість судового рішення вимагає, аби таке рішення достатньою мірою висвітлювало мотиви, на яких воно ґрунтується. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення й мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити: основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - документи, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією.
Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Краска проти Швейцарії» від 19 квітня 1993 року визначено, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами.
Встановлення факту, що має юридичне значення, щодо загибелі військовослужбовця під час захисту Батьківщини внаслідок збройної агресії російської федерації проти України можливе лише у судовому порядку, оскільки законодавець не визначив іншого, позасудового способу встановлення причинно-наслідкового зв`язку між смертю військовослужбовця та військовою агресією російської федерації.
Від встановлення факту загибелі військовослужбовця при виконанні військової служби внаслідок збройної агресії російської федерації проти України залежить виникнення та реалізація особистих та майнових прав заявника як члена сім`ї загиблого військовослужбовця.
Тобто, відповідний юридичний факт має індивідуальний характер, оскільки породжує правові наслідки лише для заявника, а саме: отримання загиблим статусу жертви міжнародного збройного конфлікту з подальшим отриманням членами сім`ї загиблого допомоги від гуманітарних організацій та можливості звернення членів сім`ї загиблого до міжнародних судів із відповідними вимогами.
Така правова позиція міститься у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05.12.2022 по справі №490/6057/19-ц.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо особливостей провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи в умовах воєнного чи надзвичайного стану та на тимчасово окупованих територіях» розширено перелік територій, щодо яких поширюється дія статті 317 ЦПК. На сьогодні до них належать території, на яких введено воєнний чи надзвичайний стан, або тимчасово окуповані території України, визначені такими відповідно до законодавства.
Указом Президента України воєнний стан встановлено із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року на території України, цей спрощений порядок розширюється на встановлення юридичних фактів, що відбулись на всій території України (як мінімум до закінчення воєнного стану). 
Здебільшого такий спосіб стосується зони воєнних дій та тимчасово окупованих територій, оскільки на таких територіях не функціонують відповідні органи, які можуть зафіксувати факт смерті.
Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23.12.2022 за № 1668/39004, який втратив чинність на підставі Наказу Міністерства розвитку громад та територій № 376 від 28.02.2025, датою виникнення можливості бойових дій на всій території Покровської міської територіальної громади Донецької області є 24.02.2022. 
Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.03.2025 за № 380/43786 затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією (Території, на яких ведуться (велися) бойові дії та Території можливих бойових дій).
Відповідно до цього переліку вся територія Покровської міської територіальної громади Донецької області є з 24.02.2022 такою, на якій можливо ведуться (велися) бойові дії.
Отже, селище Новоекономічне Покровського району Донецької області не є тимчасово окупованою територією, але з 24.02.2022 на ній ведуться бойові дії.
У мережі інтернет міститься ряд публікацій щодо оборони Покровської міської територіальної громади Донецької області.
Так, за даними із мережі Інтернет, зокрема на сайті https://censor.net/ua/tag/16280/novoekonomichne_pokrovskyyi_rayion_donetska_oblast, наявна така інформація: «Новоекономічне, селище в Покровському районі Донецької області, опинилося в центрі збройних протистоянь. За останні місяці російські окупаційні війська інтенсивно просувалися до населених пунктів Донеччини, зокрема й Новоекономічного. Обстріли селища вже призвели до численних жертв серед мирного населення. Військові конфлікти на території Донеччини знищують інфраструктуру та створюють гуманітарну катастрофу. Поряд із цим українські збройні сили зробили значні успіхи, звільнивши кілька населених пунктів, включаючи Новоекономічне, піднімаючи український прапор у звільнених містах. Події розвиваються дуже швидко, і ситуація залишається напруженою. Основою цієї нестабільності є нова лінія фронту, яка постійно змінюється. Новоекономічне зазнало численних обстрілів з боку російських військ. За останні місяці відбулися значні втрати серед мирного населення та руйнування інфраструктури. Проте українські сили звільнили селище, встановивши український контроль. Так, лінія фронту навколо ОСОБА_7 постійно змінюється. Російські війська активно просуваються на Донеччині, змінюючи фронтові позиції, а українські сили проводять контрнаступи, намагаючись відновити контроль. Мирне населення Новоекономічного стикається з загрозами обстрілів та бойових дій, які призводять до втрат життів та руйнування інфраструктури. Загрози також включають порушення постачання основних послуг, таких як електроенергія, вода та продукти харчування». 
Станом на липень 2025 року у сайті https://bahmut.in.ua/rosiyany-prosunulys-bilya-selyshha-novoekonomichne-novi-zminy-na-mapi-bojovyh-dij/ наявна фнформація: «Просування рф на Покровському напрямку. За даними аналітиків DeepState, протягом минулої доби, 23 липня, російська армія мала просування на Покровському напрямку фронту. Ворог пройшов вперед біля селища Новоекономічне».
Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин.
Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, зокрема, можуть бути: письмові докази; речові докази, зокрема звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; пояснення свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі в обставинах, що загрожували їй смертю.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України)
У даній справі, встановлено, що заявниця ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 17.01.1997 року.
Внаслідок збройної агресії російської федерації та наближення лінії фронту до смт. Новоекономічне Покровського району Донецької області, заявниця у серпні 2024 року була вимушена покинути місце постійного проживання та переїхати до м. Дніпро, де набула статусу внутрішньо переміщеної особи. Її чоловік, ОСОБА_2 , залишився в смт. Новоекономічне для догляду за спільним майном.
З матеріалів справи вбачається, що з липня 2025 року зв`язок із ОСОБА_2 був остаточно втрачений. За фактом зникнення особи та в подальшому за фактом його загибелі Слідчим відділом Покровського РУП ГУНП в Донецькій області було розпочате кримінальне провадження №12025052410002042 від 03.12.2025 за ч. 2 ст. 438 КК України (Порушення законів та звичаїв війни, поєднане з умисним вбивством).
Показаннями свідка ОСОБА_5 , наданими у судовому засіданні під присягою, підтверджено факт загибелі ОСОБА_2 . Свідок, який був особисто знайомий із загиблим протягом п`яти років та проживав з ним в одному населеному пункті. 
Суд вважає показання свідка належними, допустимими та достовірними, оскільки вони є послідовними, логічно узгоджуються з матеріалами кримінального провадження та поясненнями заявниці щодо часу та місця перебування її чоловіка.
Встановлення факту смерті ОСОБА_2 має для заявниці юридичне значення, оскільки є необхідним для реалізації її майнових прав, зокрема для отримання компенсації за знищене майно в межах програми «єВідновлення», а також для оформлення спадкових прав на частку у спільному майні подружжя та іншу нерухомість.
Факти збройної (військової) агресії російської федерації відносно України, окупації частини території України є загальновідомими, а тому не підлягають доказуванню згідно з приписами частини третьої статті 82 ЦПК України.
Враховуючи, що отримати свідоцтво про смерть особи, яка померла на території, де ведуться активні бойові дії або яка є тимчасово окупованою, в позасудовому порядку неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 18 Постанові Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму ВСУ № 15 від 25.05.1998р.) при постановлені рішення в справах про встановлення фактів, розподіл судових витрат не застосовується.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 18, 43, 49, 76-81, 84, 89, 258, 259, 263-265, 268, 317 ЦПК України, суд, 

ВИРІШИВ:

Заяву  ОСОБА_1 про встановлення факту смерті - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, факт смерті громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , в смт. Новоекономічне Донецької області, Україна.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Повний текст рішення складений 17 березня 2026 року.

Суддя О.С. Наумова