Справа № 681/1755/25
Провадження № 2/681/272/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2026 року м. Полонне

Полонський районний суд Хмельницької області у складі головуючої - судді Горгулько Н.А., 
розглянувши в м. Полонному в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

21.04.2025 товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Факторингова компанія «Укрглобал-фінанс»» (далі - Товариство) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 13.05.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено договір №4545345 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідач отримав кредит у розмірі 7000 грн, зі сплатою відсотків за користування кредитом. 
23.04.2025 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Укрглобал-фінанс» укладено договір факторингу №23/04/25, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передало ТОВ «ФК «Укрглобал-фінанс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Укрглобал-фінанс» прийняло належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, в тому числі і до відповідача.
Всупереч умовам договору, відповідач не повернув своєчасно суму кредиту та нараховані відсотки для погашення заборгованості за кредитом, у зв`язку із чим заборгованість за кредитним договором станом на 29.12.2025 становить 32372,41 грн, з яких 7000 грн заборгованість за кредитом та 22427,44 грн заборгованість за нарахованими процентами, 3500 грн – заборгованість за штрафами.
З врахуванням наведеного, ТОВ «ФК «Укрглобал-фінанс» просить суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь вищенаведену суму заборгованості за договором №4545345 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 13.05.2024.
02.01.2026 ухвалою судді Полонського районного суду відкрито провадження та постановлено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними в справі матеріалами. 
Відповідачу копія позовної заяви з доданими документами надіслана позивачем 15.12.2025 листом.
Відповідачу за зареєстрованим місцем проживання судом направлено копії ухвали про відкриття провадження, однак згідно з відмітки відділення Укрпошти від 28.01.2026 адресат відсутній за вказаною адресою, у зв`язку з чим конверт із вкладенням повернуто суду, але згідно з положеннями п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, вважається врученим. У встановлений судом строк ОСОБА_1 відзив на позов не подав.
Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке.
Судом встановлено, що 13.05.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4646345, за умовами якого кредитодавець надає позичальнику кредит в сумі 7000 грн на строк 360 днів, стандартна процентна ставка фіксована 1,50% в день та знижена процентна ставка 0,45% в день. Вказаний договір укладений в електронній формі та підписаний позичальником електронним підписом, одноразовим ідентифікатором «43006» (а.с.16-27).
Згідно з п. 2.1 договору, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 .
Відповідно до даних листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» Вих. №1-2304 від 23.04.2025 13.05.2024 о 12:49:06 було успішно перераховано кошти в сумі 7000 грн на платіжну картку клієнта № НОМЕР_2 , номер транзакції – НОМЕР_3 (а.с. 31).
04.03.2026 до суду надійшли витребувані докази з яких вбачається, що АТ КБ «ПриватБанк» випущено платіжну картку № НОМЕР_4 (IBAN НОМЕР_5 ), на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 . З даних виписки по вказаному рахунку за період 13.05.2024 по 18.05.2024 вбачається, що 13.05.2024 на картку зараховано переказ на загальну суму 7000 грн.
Відповідно до розрахунку заборгованості борг за вказаним кредитним договором складає 32372,41 грн, з яких з яких 7000 грн заборгованість за кредитом та 22427,44 грн заборгованість за нарахованими процентами, 3500 грн – заборгованість за штрафами (а.с. 32-37).
23.04.2025 між ТОВ «Лінеура Україна» (клієнт) та ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» (фактор) був укладений Договір факторингу №23/04/25, відповідно до умов якого клієнт відступає (передає) фактору права вимоги, а фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення прав вимоги фінансування у сумі, що дорівнює ціні Договору у порядку та строки встановлені ним (а.с. 44-48).
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №23/04/25 від 23.04.2025 ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» набув права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 в сумі 32372,41 грн, з яких з яких 7000 грн заборгованість за кредитом та 22427,44 грн заборгованість за нарахованими процентами, 3500 грн – заборгованість за штрафами (а.с.52).
Відтак, відповідно до умов зазначених у договорі факторингу Товариство за плату прийняло належні клієнтам права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах боржників.
Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в ст.11 ЦК України, зокрема з договорів та інших правочинів.
Згідно зі ст.6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).
Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року в справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року, в справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року, в справі №127/33824/19 будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму.
Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Згідно з ч.ч.1, 3, 4, 7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За положеннями ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 цього Кодексу).
Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
За змістом частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Первісний кредитор виконав свої зобов`язання за вище вказаним кредитним договором та надав відповідачу кредитні кошти згідно з умовами договору.
Однак відповідач своїх зобов`язань за договором не виконав, кредитних коштів та процентів за користування ними не повернув.
Зважаючи на оформлені у встановленому порядку кредитний договір та договір факторингу, позивач є належним стягувачем неповернутих кредитних коштів та процентів за їх використання з боржника.
Відповідно до ст. ст. 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Позивач довів належними та допустимими доказами заявлену до стягнення з відповідача суму заборгованості, яка нарахована відповідно до умов кредитного договору, укладеного з ним.
Відповідач доводи позивача будь-якими доказами не спростував, контррозрахунку заборгованості не надав.
За наведених обставин позов в частині стягнення заборгованості за кредитом в сумі 6444,97 грн та відсотків в сумі 22427,44 грн в сумі підлягає задоволенню.
Що стосується вимоги про стягнення штрафу в сумі 3500 грн суд зазначає таке.
Пунктом 6.4 Договору передбачено, що у випадку невиконання та/або неналежного виконання клієнтом зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом Товариство має право нарахувати, а клієнт зобов`язаний на вимогу Товариства сплатити Товариству штраф у розмірі 25% від суми невиконаного та/або неналежно виконаного зобов`язання. 
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені (частина 3 статті 549 ЦК України).
Пунктом 3 частини першої статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки у вигляді сплати неустойки.
При цьому, положення п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України визначають, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року на всій території України введено воєнний стан, строк якого неодноразово продовжувався і який безперервно триває з 24.02.2022 року до теперішнього часу.
Із зазначеного вище слідує, що законодавець звільнив позичальників від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, а також неустойки (штрафу, пені) та від інших платежів за прострочення виконання зобов`язань за договором, які були нараховані у період дії в Україні воєнного стану, тобто з 24.02.2022 та такі нарахування підлягають списанню.
Враховуючи викладене суд вважає, що відсутні підстави для стягнення з відповідача 3500 грн пені/неустойки, оскільки така нарахована позивачем у період дії в Україні воєнного стану.
На підставі зазначеного суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 28872,41 грн.
Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 2 ст. 141 ЦПК України).
Верховний Суд у постанові від 13.03.2025 у справі № 275/150/22 (провадження № 61-13766св24) роз`яснив, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони з обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат зі складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. Суд, керуючись принципами диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу з власної ініціативи. 
Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин 5, 6 ст. 137 ЦПК України, за змістом яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.
Відповідач клопотань про зменшення витрат на оплату правничої допомоги не подавав. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені чи мають бути понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Так, на підставі договору про надання юридичних послуг № 02/08/2024 від 02.08.2024 (а.с.53-54), довіреності від 26.02.2024 на представництво інтересів Товариства у всіх судових установах уповноважено адвоката Руденка К.В (а.с. 55). 
Адвокатом надано клієнту юридичні послуги загальна вартість яких становить 10000 грн, що підтверджується витягом з реєстру №1 до акту приймання-передачі наданих послуг №116 до договору №02/08/2024 про надання юридичних послуг від 02.08.2024 (а.с. 57) та платіжною інструкцією кредитового переказу коштів від 06.11.2025, де в призначенні платежу зазначено згідно договору №02/08/2024 про надання юридичних послуг від 02.08.2024 по акту №116 від 04.11.2025 (а.с. 58).
Оскільки позовні вимоги задоволені частково, судові витрати підлягають розподілу пропорційно до розміру задоволених вимог. Загальна ціна позову складала 32372,41 грн. Судом задоволено вимоги на суму 28872,41 грн, що становить 89,19 % від ціни позову (28872,41 грн*100/32372,41 грн).
Отже, на користь позивача слід стягнути витрати на правничу допомогу пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, що становить 6243,30 грн (7000 грн/100 х 89,19%).
Також, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, з відповідачки підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог у розмірі 2160,53 грн (2422,40 грн/100 х 89,19%).   
Керуючись ст. ст. 526, 527, 530, 611, 625, 1049, 1050 ЦК України, ст. ст. 2, 5, 10-13, 19, 76-82, 141, 258, 259, 264, 265, 273, 279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-фінанс» заборгованість за договором № 4646345 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 13.05.2024, яка станом на 23.04.2025 у розмірі 28872,41 грн, з яких 6444,97 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 22427,44 грн – сума заборгованості за відсотками. 
В решті вимог позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-фінанс» судові витрати, пов`язані з розглядом справи, - судовий збір у розмірі 2160,53 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6243,30 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано.
Рішення може бути оскаржене до Хмельницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів після його складення.

Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-фінанс», код ЄДРПОУ 41915308, місцезнаходження: м. Київ, бульвар Вацлава Гавели, буд. 4, поштовий індекс 03124.

Відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Н.А.Горгулько