н\п 2/490/332/2026 Справа № 490/3120/25

Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________________
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 квітня 2026 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Гуденко О.А., при секретарі могила Д.І., без участі сторін,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1  до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -
ВСТАНОВИВ:
В квітні 2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення страхового відшкодування суми франшизи в розмірі 3200,00 грн, моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн та витрат на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн.
16.01.2025 о 19 год. 55 хв. на вулиці Павла Скоропадського, будинок №41 у місті Миколаєві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю належного ОСОБА_1 (далі – Позивач) автомобіля марки «Geely» моделі «МК» з державним номерним знаком НОМЕР_1 та автомобіля марки «Fiat» моделі «Ducato» з державним номерним знаком НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 (далі – Відповідач), в ході якої автомобіль під керуванням Відповідача рухаючись заднім ходом здійснив наїзд на належний Позивачу автомобіль, який стояв нерухомо. Внаслідок зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження
Після настання ДТП, ОСОБА_1 було подано до ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» заяву про виплату страхового відшкодування за пошкодження належного йому автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (справа №250001243412). 
Після здійснення ремонтної калькуляції, страховою компанією було здійснено розрахунок відшкодування, відповідно до якої сума страхового відшкодування, з урахуванням безумовної франшизи, склала 7 900,29 гривень, що підтверджується розрахунком суми страхового відшкодування до справи №250001243412 від 03.02.2025 .
04.02.2025 ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» було виплачено ОСОБА_1 7 900,29 гривень у якості страхового відшкодування, що підтверджується випискою по банківському рахунку , і одночасно повідомлено, що виплата страхового відшкодування здійснена з вирахуванням франшизи за страховим полісом, що підтверджується листом про прийняте рішення №250001243412 від 04.02.2025 
Відповідно до ст. 16 ЦПК України, особи, які порушили права і законні інтереси інших осіб, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення претензії чи позову. Однак, ОСОБА_2 не було виплачено ОСОБА_1 суму франшизи за полісом №ЕР-223882129 від 03.10.2024 розмір якої становить 3 200,00 гривень.
Позивач до останнього намагався вирішити спір у досудовому порядку, шляхом взаємних переговорів, однак оскільки це не дало результатів і Відповідач ухиляється від добровільної сплати франшизи, Позивач змушений вдаватися до такого способу захисту своїх прав та законних інтересів як звернення з позовом до суду
В результаті порушення Відповідачем Правил дорожнього руху, що потягло за собою тривале документальне оформлення для отримання страхового відшкодування та подальше ухилення Відповідача від виплати франшизи, Позивачу була завдана моральна шкода. ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи у зв`язку з чим має певні обмеження у повсякденному житті, зокрема йому протипоказана важка фізична праця та навантаження, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ №515175 від 15.01.2024 (копія додається). У зв`язку з інвалідністю, ОСОБА_1 є пенсіонером, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_3 (копія додається). Транспортний засіб для ОСОБА_1 є не просто засобом пересування, а засобом, який має істотну цінність через те, що забезпечує відносно нормальне повсякденне життя та реалізацію своїх потреб. Проте, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу, Позивач був позбавлений можливості тривалий час реалізовувати свої потреби без нього, оскільки не мав можливості його використовувати за призначенням у зв`язку з пошкодженням та ремонтом, чим було обмежене вільне і швидке пересування, яке призводило до незручностей, що викликало в нього стан пригнічення, відчуття безсилля та неспроможності жити повноцінне життя. Подальшими діями Відповідача, які полягають в ігноруванні Позивача та ухиленні від сплати франшизи, Позивачу завдано глибокі душевні страждання: хвилювання, нестримний душевний біль, нервозність, відчай, які виснажують нервову систему. Неодноразові звернення Позивача до Відповідача про добровільну компенсацію франшизи, які в кінцевому результаті не дали жодного результату внаслідок зухвалого їх ігнорування Відповідачем, також завдали неабиякої моральної шкоди Позивачу, адже змусили його відчувати гостру несправедливість та приниження від необхідності прохати про те, що й без того встановлено законом. Окрім того, в ході телефонної розмови представника Позивача та ОСОБА_2 , останній висловив зневажливу насмішку щодо дій Позивача направлених на стягнення, на думку Відповідача, такої маленької суми коштів
Враховуючи стан здоров`я позивача, негативні емоції, спричинені діями підповідача, страждання та не можливість певний час проживати життя повноцінно, а також враховуючи витрачені зусилля на мирне урегулювання питання та ухилення підповідача від сплати франшизи, що в сукупності завдало позивачу неабиякої моральної шкоди, – позивач оцінює моральну шкоду в розмірі 5 000 гривень, який вважає розумним та справедливим.
Також заявиви про розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу у сумі 5 000,00 гривень
Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 30.04.2025 року відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання.
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 01.10.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.
Розпорядженням №45 від 03.02.2026 року призначено повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку з рішенням Вищої ради правосуддя №101/0/15-26 від 22 січня 2026 року "Про звільнення ОСОБА_3 з посади судді Центрального районного суду м.Миколаєва у зв`язку з поданням заяви про відставку", наказу голови Центрального районного суду м.Миколаєва №4-0с/тр від 22 січня 2026 року про відрахування зі штату суду судді Черенкової Н.П.
Ухвалою судді Гуденко О.А. від 06.03.2026 року прийнято до провадження дану справу та призначено справу до судового розгляду по суті на 20.04.2026 року .
В судове засідання представник позивача адвокат Пашковський Д.В. не з`явивися, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив про задоволення позову.
Відповідач до суду не з`явився повторно з невідомих суду причин, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.
Враховуючи думку позивача та його представника, які просять розглядати справу за їх з позивачем відсутності та відсутність їх заперчень проти заочного розгляду справия, належним чином повідомлення відповідача про дату та час слухання справи, суд відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України ухвалив провести розгляд справи у заочному порядку.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
У відповідності зі ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів сторонами по справі встановив наступні факти та правовідносини.
16.01.2025 о 19 год. 55 хв. на вулиці Павла Скоропадського, будинок №41 у місті Миколаєві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю належного ОСОБА_1 автомобіля марки «Geely» моделі «МК» з державним номерним знаком НОМЕР_1 та автомобіля марки «Fiat» моделі «Ducato» з державним номерним знаком НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , в ході якої автомобіль під керуванням Відповідача рухаючись заднім ходом здійснив наїзд на належний позивачу автомобіль, який стояв нерухомо. Внаслідок зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження. 
Належність автомобіля марки «Geely» моделі «МК» з державним номерним знаком НОМЕР_1 позивачу підтверджується наданим Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 .
Постановою Центрального районного суду міста Миколаєва від 10.03.2025 по справі про адміністративне правопорушення №490/594/25, яка набрала законної сили, ОСОБА_2 визнано винуватим у порушення п.п. 2.3 "б", 10.9 ПДР, чим скоєно адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та призначено стягнення у вигляді штрафу в сумі 850 гривень.
За змістом ч.6, ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до полісу №ЕР-223882129 від 03.10.2024, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , як водія наземного транспортного засобу, застрахована у ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», забезпечений транспортний засіб за яким – автомобіль марки «Fiat» моделі «Ducato» з державним номерним знаком НОМЕР_2 , що підтверджується полісом №ЕР-223882129 від 03.10.2024.
Як підтверджується матеріалами справи, після настання ДТП, ОСОБА_1 було подано до ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» заяву про виплату страхового відшкодування за пошкодження належного йому автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (справа №250001243412). Уповноваженою особою (експертом) ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» було оглянуто автомобіль на предмет його пошкодження, після чого було здійснено ремонтну калькуляцію, відповідно до якої загальна вартість ремонту автомобіля (з урахуванням зносу) складає 11 100,29 гривень, що підтверджується актом огляду транспортного засобу та ремонтною калькуляцією №25-1243412 від 20.01.2025.
ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» було здійснено розрахунок відшкодування, відповідно до якої сума страхового відшкодування, з урахуванням безумовної франшизи, склала 7 900,29 гривень, що підтверджується розрахунком суми страхового відшкодування до справи №250001243412 від 03.02.2025 та 04.02.2025 виплачено ОСОБА_1 7 900,29 гривень у якості страхового відшкодування. Одночасно з виплатою страхового відшкодування, страховою компанією було надано ОСОБА_1 лист, яким повідомлено, що виплата страхового відшкодування здійснена з вирахуванням франшизи за страховим полісом, що підтверджується листом про прийняте рішення №250001243412 від 04.02.2025.
Так, відповідно до полісу №ЕР-223882129 від 03.10.2024 розмір франшизи становить 3200,00 гривень, що підтверджується полісом №ЕР-223882129 від 03.10.2024.
31.03.2025, адвокатом Пашковським Дмитром Володимировичем, в інтересах ОСОБА_1 було направлено ОСОБА_2 вимогу про компенсацію (сплату) франшизи ОСОБА_1 протягом десяти днів з дня отримання вимоги, яка була направлена з активною послугою кур`єрської доставки, що підтверджується вказаною вимогою та документами про її відправку, проте відповіді на пропозтицію досудового врегулювання спору відповідачем не було надано.
Відповідно до ч.5, ст.1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної безпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Пункт 4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України від 1.03.2013 року за №4 „Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" зазначає, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України „Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди майну третьої особи.
Автомобіль марки «Fiat» моделі «Ducato» з державним номерним знаком НОМЕР_2 на день ДТП був застрахований ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» відповідачем згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-223882129 від 03.10.2024 року, за яким встановлено ліміт страхової відповідальності за заподіяну шкоду майну, при цьому розмір франшизи складає 3200 грн, що підтверджується матеріалами справи.
До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року №1961-IV „Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"(Закон № 1961-IV).
Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон України „Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"статтею 3 визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст.5 цього Закону №1961-IV).
Згідно зі ст.6 Закону України №1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
За змістом Закону №1961-IV (ст.ст.9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Як передбачає ч.1, ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
За приписами п.3, ч.1, ст.980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).
Системний аналіз вказаних норм права, а також інших норм, пов`язаних з даними правовідносинами наголошує, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України „Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у ст.38 зазначеного Закону України, цей страховик набуває зворотної вимоги (регресу) до завдавача шкоди на суму, виплаченого потерпілому страхового відшкодування.
Як встановлено судом, страхова компанія як страховик відповдіача сплатила позивачеві як потерпілій особі страхове відшкодування за мінусом 3200 грн. франшизи , таким чином повністю виконала перед позивачем обов`язок по відшкодуванню страхового відшкодування, пов`язаного з винними діями страхувальника ОСОБА_2 . 
Відповідно до п.12.1, ст.12 Закону України „Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.
За приписами ст.29 Закону України „Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Як вбачається з описаних норм права з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню розмір франшизи 3200 грн., на суму якої завжди зменшується розмір страхового відшкодування.
Відповідно до ч.1, ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною 2 цієї статті.
Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданим споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Позивач зазначає, що він є інвалідом ІІ групи, у зв`язку з чим має певні обмеження у повсякденному житті, зокрема йому протипоказана важка фізична праця та навантаження, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ №515175 від 15.01.2024 . У зв`язку з інвалідністю, позивач є пенсіонером, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_3 .
Як стверджує позивач, транспортний засіб для нього є не просто засобом пересування, а засобом, який має істотну цінність через те, що забезпечує відносно нормальне повсякденне життя та реалізацію своїх потреб. Проте, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу, позивач був позбавлений можливості тривалий час реалізовувати свої потреби без нього, оскільки не мав можливості його використовувати за призначенням у зв`язку з пошкодженням та ремонтом, чим було обмежене вільне і швидке пересування, яке призводило до незручностей, що викликало в нього стан пригнічення, відчуття безсилля та неспроможності жити повноцінне життя. Подальшими діями відповідача, які полягають в ігноруванні Позивача та ухиленні від сплати франшизи, небажанням добровільно вирішити спір, позивачу завдано глибокі душевні страждання: хвилювання, нестримний душевний біль, нервозність, відчай, які виснажують нервову систему.
Оскільки моральна шкода позивача, що полягає у його психологічних переживаннях і моральних стражданнях, знайшла свого підтвердження при розгляді справи , тому заявлений розмір в 5 000 грн. є обгрунтованим, та відповідає вимогам розумності та справедливості та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
В постанові у справі № 922/3812/19 від 09 грудня 2021 року Верховний Суд зробив висновок, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.
Суд також враховує позицію Верховного Суду, викладену у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 від 07 листопада 2019 року та у справі № 922/2685/19 від 08 квітня 2020 року, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Згідно з Договором про надання професійної правничої допомоги №1-12/03/2025 від 12.03.2025 та Додатковою угодою №3 від 12.03.2025 до Договору №1-12/03/202 про надання правничої допомоги від 12.03.2025, розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу , надану позивачеві адвокатом Дмитром Пашковським , становить 5 000,00 гривень. Відповідно до умов Додаткової угодою №3 від 12.03.2025 до Договору №1-12/03/202 про надання правничої допомоги від 12.03.2025, винагорода Адвокатського об`єднання перераховується Клієнтом на банківський рахунок Адвокатського об`єднання, який зазначений в рахунку на оплату, протягом 5 (п`яти) календарних днів після ухвалення судового рішення по справі.
Згідно ст.133; 137; 141 ЦПК України оскільки суд задовольняє позовні вимоги позивача, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 5 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, виходячи з принципу розумності, справедливості та достатності, а на корсить держави стягнути 2422 ,40 грн судового збору, оскільки позивач був звільнений від його сплати при подачі позову. 
Керуючись ст.4; 10; 12-13; 76-80; 81-82; 133; 137; 141; 258-259; 263-265,280 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ :
Позов ОСОБА_1  до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди - задовольнити .
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) 3200 ( три тисячі двісті) грн. розміру франшизи, 5 000 ( п`ять тисяч) грн. на відшкодування моральної шкоди, 5000 грн. вартості надання професійної правничої допомоги, а всього 13 200 ( тринадцять тисяч двісті) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь держави 2422,40 грн судового збору.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте Центральним районним судом міста Миколаєва за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення

Суддя О.А. Гуденко