ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

08 квітня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 196/1490/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),
суддів: Добродняк І.Ю., Суховарова А.В., 
за участю секретаря судового засідання Поспєлової А.С. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 січня 2026 року (суддя Ремез К.І.) в адміністративній справі №196/1490/25 за позовом ОСОБА_1 до Поліцейського відділення поліції №4 Дніпровського районного управління поліції №2 ГУНП в Дніпропетровській області сержанта поліції Чубинця Олексія Вадимовича, третя особа: Головне управління поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, -

в с т а н о в и В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправними дії суб`єкта владних повноважень, поліцейського відділення поліції № 4 (с. Царичанка) Дніпровського районного управління поліції № 2 Головного управління поліції в Дніпропетровській області сержанта поліції Чубинця Олексія Вадимовича, вчинених 05.06.2025 стосовно громадянина України ОСОБА_1 щодо: складання документа в електронній формі під назвою “Протокол про адміністративне правопорушення” з автоматичним присвоєнням серії “ЕПРІ” та номера “№352621” без накладення електронного підпису та/або електронної печатки для завершення створення електронного документа, в порушення статті 6 Закону України “Про електронні документи та електронний документообіг”; застосування кайданок, як засобу обмеження рухомості, в порушення порядку, визначеного статтею 45 Закону України “Про Національну поліцію”; застосування сльозогінної рідини, як засобу, спорядженого речовинами сльозогінної та дратівної дії, в порушення порядку, визначеного статтею 45 Закону України “Про національну поліцію”; проведення перевірки на стан алкогольного сп`яніння одразу після застосування рідини сльозогінної та дратівливої дії; проведення перевірки на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6810, який втратив дозвіл на використання;
- визнати складений поліцейським відділення поліції №4 (с. Царичанка) Дніпровського районного управління поліції №2 Головного управління поліції в Дніпропетровській області сержанта поліції Чубинцем О.В. “Протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 352621” від 05.06.2025 таким, що не завершений створенням через відсутність накладеного електронного підпису та/або електронної печатки у розумінні приписів частини третьої статті 6 Закону України “Про електронні документи та електронний документообіг” (№ 851-ІУ з внесеними змінами);
- заборонити відповідачу здійснювати поліцейську діяльність по складанню 
протоколів про адміністративні правопорушення в електронній формі без накладення електронного підпису та/або електронної печатки при виконання службових обов`язків до отримання ним кваліфікованого цифрового підпису в установленому чинним законодавством порядку.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 січня 2026 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.170 КАС України, оскільки позов не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.
Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що переданий на вирішення суду спір не є публічно-правовим спором, який належить розглядати в порядку адміністративного судочинства. Такі висновки суд обгрунтував тим, що фактично позивачем оскаржуються дії поліцейського щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення. Суд зазначив, що складання протоколу у справі про адміністративне правопорушення - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та в силу положень статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності, а тому позовні вимоги, спрямовані на фактичне визнання його протиправним, не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.
Суд також вказав на те, що питання щодо правомірності проведення огляду особи на стан алкогольного сп`яніння, в тому числі дотримання правил (законності) застосування спеціальних технічних засобів працівниками патрульної поліції, є діями щодо оформлення адміністративних матеріалів справи за порушення ст.130 ч.1 КУпАП, які у свою чергу перебувають у нерозривному зв`язку з вирішенням питання щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності, та повинні враховуватись судом при розгляді справи про адміністративне правопорушення.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач посилається на помилковість висновків суду першої інстанції про те, що предметом оскарження у цій справі є складення поліцейським протоколу про адміністративне правопорушення. Позивач зазначає, що оскільки поліцейським не було дотримано вимог Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», то протокол про адміністративне правопорушення фактично складений не був, а дії поліцейського не відповідали вимогам чинного законодавства. Позивач наполягає, що у спірному випадку адміністративний спір з суб`єктом владних повноважень повинен бути вирішений в порядку адміністративного судочинства, а не під час вирішення справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Перевіривши, в межах доводів апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;
Публічно-правовий спір у розумінні п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України це спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
Отже, визначальним для розуміння спору як публічно-правового є не тільки участь суб`єкта владних повноважень, але й характер відповідного спору та його наслідки для суб`єкта спірних правовідносин. Спір набуває ознак публічно-правового за умов здійснення органом публічної влади та/або їх посадовими особами у цих відносинах владних управлінських функцій.
Одна із вимог заявленого позову пов`язана із правильністю складення поліцейським протоколу про адміністративне правопорушення, приймаючи до уваги положення Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг».
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, які встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення.
Згідно ст. 255 КУпАП складати протокол про адміністративне правопорушення мають право уповноважені на те посадові особи, представники громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Вичерпний перелік осіб, які мають право на складання протоколу про адміністративне правопорушення, регламентується.
Колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що вказаний спір не є адміністративним, оскільки відповідачем при складанні адміністративного протоколу здійснювалися не владні повноваження, а процесуальні, які повинні бути розглянуті при розгляді справи про адміністративне правопорушення.
При цьому, протокол про адміністративне правопорушення не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, а складається уповноваженою особою за наслідками вчинення адміністративного правопорушення у порядку та випадках, встановлених Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, в розумінні ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення, є доказом по справі про адміністративне правопорушення. Питання щодо правильності складання протоколу про адміністративне правопорушення, встановлення наявності чи відсутності в діяннях особи складу адміністративного правопорушення, тощо, належить розглядати в порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Тобто питання розгляду та надання оцінки всім доказам, в тому числі і самому протоколу про адміністративне правопорушення здійснюється під час розгляду питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Протокол про адміністративне правопорушення встановлює лише виявлення порушення, однак, не породжує будь-яких правових наслідків для позивача, не встановлює його прав і обов`язків, а тому не може бути предметом розгляду в порядку адміністративного судочинства.
Отже, протокол про адміністративне правопорушення та дії поліцейського по його складанню самостійним предметом оскарження бути не можуть, оскільки не підпадають під положення ст.19 КАС УКраїни, якою визначено юрисдикцію адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ.
Колегія суддів вважає правильними і висновки суду першої інстанції щодо заявлених позивачем вимог про неправомірність проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, суть яких зводиться до того, що розгляд питання правомірності акту огляду на стан алкогольного сп`яніння в окремому позовному провадженні без аналізу матеріалів про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та рішення суб`єкта владних повноважень, винесеного за результатами їх розгляду, у сукупності з іншими доказами, не дозволить ефективно захистити та відновити порушене право позивача, що не відповідає завданням адміністративного судочинства та у подальшому може призвести до виникнення нових судових спорів.
Отже, питання щодо складення протоколу про адміністративне правопорушення, щодо правомірності проведення огляду особи на стан алкогольного сп`яніння, в тому числі дотримання правил (законності) застосування спеціальних технічних засобів працівниками патрульної поліції, як правильно зазначив суд першої інстанції, є діями щодо оформлення адміністративних матеріалів справи за порушення ст.130 ч.1 КУпАП, які у свою чергу перебувають у нерозривному зв`язку з вирішенням питання щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності, та повинні враховуватись судом при розгляді справи про адміністративне правопорушення.
З цього приводу суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення Дніпровським апеляційним адміністративним судом у справі №196/607/25 (постанова від 02.12.2025) надавалася оцінка аргументам ОСОБА_1 щодо складення протоколу про адміністративне правопорушення та проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, які були аналогічними тим, що наведені позивачем і в цій справі.
Підсумовуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що заявлені у спірному випадку вимоги щодо складення протоколу про адміністративне правопорушення та проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, не можуть бути предметом розгляду в порядку адміністративного судочинства.
Щодо заявлених позивачем вимог про неправомірність дій, які полягали у застосуванні відповідачем сльозогінного газу та кайданок до позивача, слід зазначити те, що і такі дії не пов`язані з управлінськими діями відповідача, що б характеризувало спір як публічно-правовий. Вказані дії стосуються повноважень поліцейського щодо застосування спеціальних засобів, що регламентовано ст.45 Закону України «Про Національну поліцію», а не здійснення поліцейським публічно-владних управлінських функцій.
З цих підстав, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції.
На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст.316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 січня 2026 року у справі №196/1490/25 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, передбачені ст.ст.328, 329 КАС України.

Вступну та резолютивну частини проголошено 08.04.2026
Повний текст судового рішення складено 09.04.2026

Головуючий - суддя Я.В. Семененко 

суддя І.Ю. Добродняк 

суддя А.В. Суховаров