ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/140/26 Справа № 215/7469/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Камбул М. О. Суддя у 2-й інстанції - Сєдих А. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

02 лютого 2026 року м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Сєдих А.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 вересня 2025 року, щодо
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка протягом року не притягалася до адміністративної відповідальності, непрацюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-
ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови 22.08.2025 о 12:33 год. в м. Кривому Розі, Тернівському районі, по вул. Червонобалківська біля буд.№ 1, ОСОБА_1 керувала транспортним засобом CHEVROLET AVEO, днз. НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку в медичному закладі охорони здоров`я КЗКПНД ДОР, для встановлення стану наркотичного сп`яніння, відмовилася. Своїми діями ОСОБА_1 порушила пункт 2.5 ПДР України, та вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 вересня 2025 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок). Стягнуто судовий збір в розмірі 605,60 гривень.

Не погодившись з постановою суду ОСОБА_1 оскаржила постанову у апеляційному порядку.
В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що порушено її права на захист. Вона завчасно подавала клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з важким станом здоров`я, однак суд його не врахував та провів засідання без її участі в супереч ст. 268 КУпАП та ст. 6 Конвенції про захист прав людини. Вказує, про відсутність події правопорушення, оскільки у момент, коли до автомобіля під`їхали поліцейські, транспортний засіб був припаркований, руху не здійснював. ОСОБА_1 перебувала на водійському сидінні лише через те, що там була бездротова зарядка для телефону. Вказує, що ОСОБА_1 не перебувала у стані наркотичного сп`яніння та вона не відмовлялася пройти огляд. Працівники поліції склали протокол неправомірно, без надання їй реальної можливості пройти обстеження. Вказує, що працівники поліції поводилися хамсько, тиснули психологічно, чим порушували її права та норми законодавства. Вважає, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження її вини. Просить оскаржувану постанову скасувати, закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Сторони про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
ОСОБА_1 до судового засідання не з`явилась та не надала до суду підтвердження поважної причини для відкладення розгляду справи.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вислухавши думку захисника, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду – без змін за таких підстав.
Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.
Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 виною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст.283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення.
Відповідно до диспозиції ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність за даною статтею настає у разі керування транспортним засобом особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння, а так само у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Відповідно до п. 2.5 ПДД України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 у його вчиненні підтверджується даними з протоколу про адміністративне правопорушення серії 
Проаналізувавши докази по справі, вважаю, що в діях ОСОБА_1 міститься склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП.
Стягнення суддею накладене відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, даних про особу, відповідно до санкції ч.1 ст. 130 КУпАП.
Суд апеляційної інстанції також встановив, що суд першої інстанції повно дослідив усі доводи сторони захисту, заявлені під час розгляду справи, які збігаються з доводами апеляційної скарги. Суд першої інстанції надав обґрунтовані відповіді на ці доводи, виклавши чіткі причини їх неприйняття, та не встановив підстав для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апелянта про порушення її права на захист у зв`язку з розглядом справи без її участі є необґрунтованими та безпідставними.
Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду, однак у судове засідання не з`явилася та не подала клопотання про відкладення розгляду справи з доказами про поважність причин неявки. 
Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, справа може бути розглянута за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за умови її належного повідомлення та відсутності клопотання, обґрунтованого поважними причинами. Обов`язковість присутності особи у справах даної категорії законом не передбачена.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що справа про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, не відносяться до переліку, визначених ст. 268 КУпАП справ, при розгляді яких, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є обов`язковою, з врахуванням строку притягнення особи до адміністративної відповідальності, передбаченого ст. 38 КУпАП, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на підставі наявних матеріалів, оскільки безпідставне умисне затягування справи порушує завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення(ст. 1 КУпАП).
Особи, які беруть участь у провадженні, повинні добросовісно користуватися своїми процесуальними правами. Невикористання особою права на участь у розгляді справи за відсутності належних підстав не може бути підставою для скасування судового рішення.
Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги в цій частині не спростовують установлених судом першої інстанції фактичних обставин справи та не свідчать про порушення норм процесуального права.

Посилання апелянта на те, що транспортний засіб був припаркований і вона не здійснювала рух, є безпідставними.
З матеріалів справи, зокрема протоколу про адміністративне правопорушення, рапорту працівника поліції та відеозапису, убачається, що ОСОБА_1 саме керувала транспортним засобом, що й стало підставою для зупинки. Суд першої інстанції надав належну оцінку цим доказам у їх сукупності відповідно до ст. 252 КУпАП.
Твердження апелянта про перебування на водійському сидінні виключно з метою користування бездротовою зарядкою не підтверджене жодними належними та допустимими доказами.
Такі твердження апелянта зводяться до його особистого тлумачення фактичних обставин справи і не містять посилань на реальні порушення норм матеріального чи процесуального права.
Доводи апелянта про те, що вона не перебувала у стані наркотичного сп`яніння та не відмовлялася від проходження огляду, є неспроможними.
Як убачається з матеріалів справи, працівниками поліції були зафіксовані явні ознаки наркотичного сп`яніння: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук. Наявність таких ознак відповідно до чинного порядку є підставою для направлення особи на медичний огляд.
Факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку підтверджується протоколом, направленням до медичного закладу та відеозаписом події.
При цьому відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає не лише у разі встановлення стану сп`яніння, а й у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду.
Наведені апелянтом аргументи про недопустимість доказів по справі мають суб`єктивний характер, не знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду та не спростовують законності і обґрунтованості висновків суду першої інстанції.
Посилання апелянта на нібито хамську поведінку та психологічний тиск з боку працівників поліції є голослівними та документально не підтвердженими.
З відеозапису, долученого до матеріалів справи, убачається, що спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 відбувалося у межах чинного законодавства, без проявів тиску чи протиправних дій.
У разі незгоди з діями працівників поліції особа не позбавлена права звернутися зі скаргою до відповідного органу або до суду в порядку адміністративного судочинства.
Доводи апеляційної скарги, які, на думку апелянта, зумовлюють незаконність прийнятого рішення, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки у своїй сукупності зводяться до особистого тлумачення законодавства.
Доводи, що сукупність викладених апелянтом обставин у апеляційній скарзі вказують на те, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 є недійсним, а долучені до нього матеріали є недопустимими доказами, є безпідставними, оскільки наведені ним міркування з цього приводу носять суб`єктивний характер і не підтверджені доказами.
Суддя апеляційного суду приходить до висновку, що підстави для скасування або зміни постанови судді міського суду відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 вересня 2025 року, у справі про адміністративні правопорушення передбачених ч.1 ст.130 КУпАП, щодо  ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя