Справа № 683/4054/25
2/683/495/2026 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2026 року м. Старокостянтинів 

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області 

в складі: головуючої - судді Сагайдак І.М.
секретаря Повзун С.В.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Старокостянтинів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №683/4054/25, 2/683/495/2026 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

в с т а н о в и в:

У грудні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
В обґрунтування позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ» вказує, що 24 жовтня 2016 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» (далі – АТ «Ідея Банк») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №С03.221.71884.
За умовами кредитного договору ОСОБА_1 зобов`язався вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом у порядку, визначеному цим договором. Однак, у подальшому відповідач не виконав своїх зобов`язань щодо повернення наданих йому грошових коштів (кредиту). 
17 листопада 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №17112023, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №С03.221.71884 від 24 жовтня 2016 року в сумі 25399,49 грн., з яких: 7193,36 грн. – заборгованість за основним боргом, 18206,13 грн. – заборгованість за відсотками. 
Оскільки відповідач в добровільному порядку не виконав своїх зобов`язань, тому ТОВ «ФК «ЄАПБ», яке набуло права вимоги за кредитним договором, просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в сумі 25399,49 грн. 
Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 05 січня 2026 року у даній справі відкрито провадження та постановлено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 
У судове засідання позивач - ТОВ «ФК «ЄАПБ», яке належним чином повідомлене про час і місце розгляду справи, явку свого представника не забезпечило, натомість подало клопотання про розгляд даної справи у відсутності представника. 
Відповідач ОСОБА_1 , який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, до суду не з`явився, причини неявки суду не повідомив. 
У визначений судом строк, відповідач подав відзив, у якому вказує, що не заперечує факт укладення 24 жовтня 2016 року кредитного договору №С03.221.71884 з АТ «Ідея Банк». Однак не погоджується із тим, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права вимоги за кредитним договором, оскільки на підтвердження цих обставин позивачем не надано належних доказів. Також позивачем не надано доказів того, що усі нарахування, які відбувались до дати отримання позивачем права вимоги, здійснювались безпосередньо первісним кредитором станом на день відступлення права вимоги. Крім того, не погоджується із розрахунком заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що за умовами кредитного договору розмір процентної ставки становить 48% річних, а в Реєстрі боржників розмір відсоткової ставки зазначено 50,91%. З огляду на ці обставини, просить у задоволенні позову відмовити. 
ТОВ «ФК «ЄАПБ» подало до суду відповідь на відзив, у якій вказує, що до позовної заяви були долучені докази, які підтверджують отримання позивачем права вимоги за кредитним договором, де боржником є ОСОБА_1 , зокрема, це підтверджується договором факторингу, витягом з Реєстру боржників з підписами та печатками сторін, платіжною інструкцією за сплату отримання реєстру боржників за договором факторингу. Копії вказаних документів засвідчені належним чином, а тому є належними та допустимими доказами. Щодо заборгованості за кредитним договором, то просить врахувати, що ця заборгованість нарахована первісним кредитором і після набуття права вимоги за кредитним договором ТОВ «ФК «ЄАПБ» будь-яких інших нарахувань не здійснювало, а просить стягнути лише ту заборгованість, яка була нарахована первісним кредитом на дату відступлення права вимоги. 
Заперечень на відповідь на відзив від відповідача не надходило. 
Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 24 жовтня 2016 року АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 уклали договір про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки №С03.221.71884 (далі – кредитний договір). 
Відповідно до п.2 кредитного договору Банк відкриває клієнту поточний рахунок НОМЕР_1 у валюті «гривня», операції за яким можуть здійснюватись за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, що буде використовуватись в рамках Угоди та Договору, у тому числі для розміщення коштів та відображення операцій, здійснених з використанням електронного платіжного засобу, та випускає Клієнту міжнародну платіжну картку терміном дії два роки з моменту її випуску.
Згідно п.3 кредитного договору Банк надає Клієнту кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по поточному рахунку на наступних умовах: максимальний ліміт кредитної лінії – 200000 грн., ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення угоди – 10000 грн., процентна ставка за користування коштами кредитної лінії –
48% річних. 
Згідно детального розпису вартості кредиту та реальної процентної ставки, з яким ОСОБА_1 ознайомився, що підтверджується його особистим підписом, сума кредиту – 10000 грн., термін користування кредитом – 12 місяців, погашення основної суми кредиту – щомісячно, сума щомісячного платежу – 1066 грн., термін внесення щомісячного платежу – до 30 числа місця, наступного за розрахунковим місяцем, орієнтовна реальна процентна ставка – 58,70% річних, абсолютне значення подорожчання кредиту в рік – 2736 грн. 
17 листопада 2023 року між АТ «Ідея Банк» (клієнт) та ТОВ «ФК «ЄАПБ» (фактор) укладено договір факторингу №17112023, відповідно до умов якого АТ «Ідея Банк» за плату відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» своє право грошової вимоги до боржників за рядом договорів, у тому числі право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №С03.221.71884 від 24 жовтня 2016 року. 
Із пунктів 3.1, 4.1 договору факторингу слідує, що загальна сума фінансування фактором клієнту під відступлення прав вимоги становить 3833000 грн. При цьому сторони погодили, що сума гарантійного внеску в розмірі 200000 грн., сплачена фактором на рахунок клієнта на підставі договору про участь в торгах від 17 жовтня 2023 року, зараховується до суми фінансування, у зв`язку з чим загальна сума фінансування згідно договору, що підлягає перерахуванню на рахунок клієнта, становить 3633000 грн. Фактор зобов`язується сплатити клієнту суму фінансування у розмірі 3633000 грн. шляхом перерахування 100% вказаної суми на рахунок клієнта протягом трьох банківських днів після отримання реєстру боржників в електронному вигляді засобами корпоративного зв`язку та підписання сторонами Акту приймання-передачі Реєстру боржників, договору за допомогою сервісу електронного документообігу «Вчасно».
В силу пункту 5.1 договору факторингу права вимоги вважаються такими, що перейшли від клієнта до фактора в день підписання відповідного Реєстру боржників, за умови виконання фактором зобов`язань, передбачених пунктом 4.1 цього договору.
Згідно платіжної інструкції №20494 від 20 листопада 2023 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» перерахувало на рахунок АТ «Ідея Банк» 3633000 грн. оплати за відступлення прав вимоги за договором факторингу №17112023 від 17 листопада 2023 року. 
Відповідно до витягу з Реєстру боржників №1 до договору факторингу №17112023 від 17 листопада 2023 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 (порядковий номер у Реєстрі 1552) за кредитним договором №С03.221.71884.
Згідно виписки по рахунку ОСОБА_2 за кредитним договором №С03.221.71884 від 24 жовтня 2016 року за період з 24.10.2016 по 17.11.2023 вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, частково погашав заборгованість.
Проте, з жовтня 2020 року ОСОБА_1 не виконує зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим на день укладення сторонами договору факторингу (за даними Реєстру боржників) виникла заборгованість у розмірі 25399,49 грн., з яких: 7193,36 грн. – заборгованість за основним боргом, 18206,13 грн. – заборгованість за відсотками. 
Зазначені обставини підтверджуються письмовими доказами, що містяться в матеріалах справи. 
Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
За змістом статті 207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).
В силу частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини другої статті 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Із положень пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України слідує, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).
В силу частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Частиною першою статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як передбачено частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, і відповідачем не заперечується, що 24 жовтня 2016 року між ним та АТ «Ідея Банк» укладено кредитний договір №С03.221.71884, за умовами якого АТ «Ідея Банк» відкрило ОСОБА_1 кредитну лінію із доступним лімітом 10000 грн., а останній зобов`язався повернути кредит та сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 48% річних. 
Відповідно до наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості за кредитним договором, наданого первісним кредитором, вбачається, що станом на 17 листопада 2023 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором становить 25399,49 грн., з яких: 7193,36 грн. – заборгованість за основним боргом, 18206,13 грн. – заборгованість за відсотками.
Жодних нових нарахувань кредитної заборгованості ТОВ «ФК «ЄАПБ» після набуття права вимоги не проводило. 
Статтями 12, 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду (постанова від 14.07.2020 року в справі №367/4970/13-ц) заперечуючи розмір кредитної заборгованості, розрахований банком, процесуальним обов`язком боржника є надання до суду доказів, які б спростовували як факт надання кредиту у розмірі, визначеним кредитним договором, так і розмір боргу.
Доказів, які б спростовували правильність наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором, відповідачем не надано. 
Також відповідач не оспорював факт отримання кредитних коштів та факт користування кредитними коштами банку впродовж 2016-2020 років.
Вимоги процесуального закону покладають тягар доказування на сторони, що забезпечуватиме реалізацію принципу змагальності у судовому процесі. Реалізація такого принципу здійснюється через стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.
Застосування такого підходу оцінки доказів відповідає позиції Верховного Суду у справах №910/18036/17 від 02.10.2018 року, №917/1307/18 від 23.10.2019 року.
Всупереч принципу змагальності цивільного судочинства, визначеного ст.ст. 12, 81 ЦПК України, ОСОБА_1 не надав свій розрахунок боргу за кредитним договором. Водночас відповідач і не спростував наведений позивачем розрахунок заборгованості, який узгоджується з випискою по рахунках, а також розрахунком заборгованості, наданим первісним кредитором. 
Відтак, з урахуванням досліджених доказів, суд дійшов висновку про доведеність факту укладення кредитного договору відповідачем, невиконання ним своїх зобов`язань щодо

повернення отриманих коштів та наявність у нього боргових зобов`язань перед позивачем, який набув право вимоги за кредитним договором.
Витяг з Реєстру боржників №1 до Договору факторингу №17112023 від 17 листопада 2023 року оформлений у відповідності до ч.ч.1-2 ст.95 ЦПК України та підпункту 12 пункту 10 розділу ІІ Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених Наказом Мінюсту України від 18.06.2015 року № 1000/5, а тому є належним доказом.
Отже, твердження ОСОБА_1 щодо недоведеності переходу права вимоги за кредитним договором від АТ «Ідея Банк» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» є безпідставними.
Враховуючи викладене, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» підлягає стягненню заборгованість в розмірі 25399,49 грн., з яких: 7193,36 грн. – заборгованість за основним боргом, 18206,13 грн. – заборгованість за відсотками.
Відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позов задоволено у повному обсязі, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 3028 грн. судового збору, сплаченого при подачі позову. 
Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задовольнити. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором кредиту №С03.221.71884 від 24 жовтня 2016 року в розмірі 25399,49 грн., а також 3028 грн. судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри,30, код ЄДРПОУ 35625014.
Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Текст рішення складено 02 березня 2026 року.

Суддя: