ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________

Справа № 641/6101/25      Головуючий 1 інстанції: Боговський Д.Є.
Провадження №33/818/305/26   Доповідач: Шабельніков С.К.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2026 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., 
при секретарі Вакула Н.С., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Апазіді К.Ю. на постанову судді Слобідського районного суду м.Харкова від 07 жовтня 2025 року стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:
Цією постановою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , - 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605, 60 гривень.

Постановою встановлено, що 04 липня 2025 року близько 22-20 години в районі будинку №27 по пр. Льва Ландау в м. Харкові водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Samand, д.н. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується інформацією з КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова», згідно якої аналіз крові на вміст етилового спирту – 1,373 г/л, чим порушив п.2.9 А. Правил дорожнього руху України. Водій ОСОБА_1 був учасником дорожньо-транспортної подій. 

В апеляційній скарзі захисник Апазіді К.Ю. просить скасувати постанову Слобідського районного суду м. Харкова від 07 жовтня 2025 року та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративних правопорушень на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
В обґрунтування доводів зазначає, що розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 відбувся з істотним порушенням його права на захисту, передбаченого ст.268 КУпАП та ст.6 Конвенції про захист права людини і основоположних свобод, оскільки в матеріалах справи наявна довідка про доставку СМС про виклик до суду на 10 годину 30 хв. 04 вересня 2025 року, а оскаржуване рішення винесено 07 жовтня 2025 року, тобто через місяць після дати, зазначеної у повідомленні. Звертає увагу на те, що матеріали справи не містять підтверджуючого факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом Samand, д.н. НОМЕР_1 . Більш того, матеріали справи взагалі не містять жодного відеозапису керування ОСОБА_1 транспортним засобом, проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також відсутні дані про присутність двох свідків та наявність їх показів із місця події. На думку апелянта, матеріали справи не містять належним чином оформленого медичного висновку та підтверджень дотримання встановленої процедури відбору крові, а також відомостей щодо умов зберігання біологічного матеріалу, який нібито належить ОСОБА_1 .

У судове засідання Харківського апеляційного суду від 04 березня 2026 року ОСОБА_1 та захисник Апазіді К.Ю. не з`явилися, повідомлялися своєчасно та належним чином, про що свідчить їх підписи у рекомендованих повідомленнях про вручення поштового відправлення (арк.57,58).
04 березня 2026 року на адресу Харківського апеляційного суду надійшло клопотання захисника Апазіді К.Ю. про розгляд справи за їх відсутності. Крім того, у клопотанні зазначено, що позицію, викладену в апеляційній скарзі, підтримують у повному обсязі.
Згідно ст.129 Конституції України, розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.
Статтею 278 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема, питання чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.
Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Таким чином, неявка особи, що притягається до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідно до ст.268 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Крім того, ч.1 ст.6 Європейської Конвенції з прав людини, ратифікованою Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. 
Конвенція встановлює право кожного на доступ до справедливого та безстороннього правосуддя. Однак таке право не є абсолютним, та може бути обмеженим з об`єктивних підстав, визначених законом з обов`язковим врахуванням принципу розумності строків для розгляду справи.
У справі «N.B. проти України» Суд зазначив, що «розумність тривалості розгляду справи має визначатися в світлі обставин справи, а також з огляду на наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, важливість предмета розгляду для заявника» («N.B. проти України», 3 квітня 2008 року, §40).
Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо неї, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року).
У рішенні у справі «Цихановський проти України» (Tsykhanovsky v. Ukraine) ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та своєчасного (без невиправданих зволікань) розгляду і вирішення справи.
Як зазначає Велика Палата Верховного Суду у своїх правових висновках у справі №800/547/17, направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення особи «належним». Обов`язок судів «повідомити» полягає у тому, щоб інформувати учасника справи про судове засідання, а не забезпечити його участь в цьому засіданні.
Враховуючи наведене, а також те, що матеріали справи мають відомості щодо повідомлення учасників справи про місце, день та час розгляду апеляційної скарги захисника Апазіді К.Ю. та ОСОБА_1 , та не містять будь-яких заяв чи клопотань сторони захисту про відкладення апеляційного розгляду цієї справи, апеляційний суд вважає за можливе розглядати апеляційну скаргу сторони захисту за відсутності належно повідомлених учасників процесу та провадити судовий розгляд в межах поданої апеляційної скарги та відомостей, які наявні в матеріалах справи.

Заслухавши доповідь головуючого судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні. 
Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд при розгляді справи відносно ОСОБА_1 дотримався всіх вказаних вимог закону.
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, внаслідок порушення ним вимог п.2.9 А Правил дорожнього руху. 
Так, п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється Правилами дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, пункт 1.3 яких передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до вимог пункту 2.9 А Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за порушення вимог пункту 2.9 А Правил дорожнього руху передбачена статтею 130 КУпАП.
Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується наявними у справі доказами, а саме: відомостями протоколу про адміністративне правопорушенн я серії ЕПР1 №419494 від 11 серпня 2025 року, в якому зазначено про те, що 04 липня 2025 року о 22 годині 20 хвилин в м.Харкові, проспект Льва Ландау, 27, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ІkCO Samand, н.з. НОМЕР_1 , став учасником ДТП та керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння відповідно до відповіді КНП «Міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» ХМР, аналіз крові на вміст етилового спирту – 1,373 г/л, чим порушив п.2.9 А ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП. (арк.1).
З відомостей копії протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №419410 від 11 серпня 2025 року вбачається, що 04 липня 2025 року о 22 годині 20 хвилин в м.Харкові, проспект Льва Ландау, 27, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ІkCO Samand, н.з. НОМЕР_1 , не дотримався безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, здійснив виїзд за межі проїзної частини з перекиданням та здійснив наїзд на паркан внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження та завдано матеріальних збитків, чим порушив п.12.1 ПДР, за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП (арк.2).
З копії повідомлення про запрошення до управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції від 30 липня 2025 року вбачається, що ОСОБА_1 запрошений 11 серпня 2025 року о 10 годині 30 хвилин до управління патрульної поліції в Харківській області ДПП для складання протоколу за ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП (арк.7).
З відомостей відповіді КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» Харківської міської ради від 28 липня 2025 року вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , номер історії хвороби №13449, знаходився у відділенні політтравми з 04 липня 2025 року по 08 липня 2025 року з діагнозом: забій м`яких тканин голови, ЗТГК, перелом ХІ ребра ліворуч. Аналіз крові на вміст етилового спирту – 1,373 г/л (арк.5).
З копії рапорту слідчого ВРЗуСТ СУ ГУНП в Харківській області, старшого лейтенанта поліції, Андрія Болохова вбачається, що ним проведено огляд місця дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 04 липня 2025 року близько 22 години 20 хвилин за адресою: м.Харків, пр. Льва Ландау, 27, де стався виїзд автомобілю ІКСО Samand, н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі проїздної частини, з подальшим наїздом на металевий паркан та перекиданням. Внаслідок ДТП до лікарні було доставлено водія вказаного автомобіля з дігнозом: струс головного мозку, забій грудної клітини, забійні рани голови та обличчя. Крім того, під час дослідчої перевірки та вивченням Наказу МОЗ України №6 від 17 січня 1995 року народження, а саме п.2.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», наявні тілесні ушкодження у ОСОБА_1 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Вказаний факт ДТП зареєстровано в журналі Єдиного обліку ВП №2 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області за №14892 від 04 липня 2025 року. На теперішній час підстав для внесення відомостей до ЄРДР не вбачається (арк.11).
З копії письмових пояснень ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вбачається, що 04 липня 2025 року близько 21:50-22:20 по проспекту Льва Ландау в напрямку Аерокосмічного проспекту, вона рухалась за кермом власного транспортного засобу у крайній правій смузі. У цей час, коли вона проїжджала Харківський національний університет внутрішніх справ, по крайній лівій смузі рухався транспортний засіб марки Samand, н.з. НОМЕР_1 . Коли його транспортний засіб випередив її на 100/200 метрів, то водій різко повернув праворуч, наїхавши на бордюр, паркан ХНУВС та дерева поруч. Вона відразу зупинила свій транспортний засіб, викликала патруль поліції та не залишала місце ДТП до їхньої згоди. В авто був лише водій, інших пасажирів вона не бачила (арк.13).
Аналізуючи відомості цих доказів у справі, апеляційний суд дійшов висновку, що вони узгоджуються між собою та беззаперечно свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення та інші процесуальні документи складені уповноваженою державою особою. Однак, ОСОБА_1 , скориставшись своїм правом на захист, звернувшись за допомогою до професійного адвоката, не скористався своєю процесуальною можливістю та не звернувся із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва з метою ініціювання службової перевірки або притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб, якими були складені відповідні процесуальні документи у цій справі. 
Більш того, матеріали справи не містять відомостей про те, що стороною захисту подавалася заява у порядку, передбаченим чинним КПК України, до правоохоронних органів щодо фальсифікації цих матеріалів справи або про перевищення працівниками поліції своїх повноважень при виконанні ними своїх службових обов`язків при складанні адміністративного матеріалу відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП.
Також стороною захисту не надано відомостей про те, що вони зверталися до суду в порядку КАС України щодо оскарження дій або бездіяльності працівників патрульної поліції.
Цих відомостей не надано суду і під час апеляційного розгляду.
Отже, враховуючи, що сторона захисту не надала до суду будь-яких фактичних відомостей на підтвердження їх версії щодо незаконності дій працівників поліції та складення ними протоколу, а також інших процесуальних документів за цією справою, а матеріали справи не містять відповідних відомостей, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення та інших письмових доказах, оскільки вони відповідають дійсності та заслуговують на увагу.

За змістом апеляційної скарги захисник Апазіді К.Ю. оспорює доведеність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом 04 липня 2025 року, але такі доводи є необґрунтованими з огляду на наступне.
Зокрема, факт керування транспортним засобом водієм ОСОБА_1 підтверджується відомостями, які зафіксовані у копії протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 419410 від 11 серпня 2025 року за ст.124 КУпАП (арк.2).
Поряд із цим, відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, станом на 04 березня 2026 року, постановою Слобідського районного суду м.Харкова від 02 жовтня 2025 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850,00 грн. Постановою встановлено, що 04 липня 2025 року о 22 годині 20 хвилин ОСОБА_1 біля будинку 27 по пр.Льва Ландау в м.Харкові керував автомобілем ІКСО Samand, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , не дотримався безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, здійснив виїзд за межі проїзної частини з перекиданням та здійснив наїзд на паркан. Внаслідок чого, транспортний засіб отримав механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.12.1 Правил дорожнього руху. Рішення набрало законної сили 14 жовтня 2025 року.
Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які відомості щодо інших учасників ДТП, яке відбулось 04 липня 2025 року о 22 годині 20 хвилин за адресою: м. Харків, проспект Льва Ландау, 27, за участі водія ОСОБА_1 , який керував автомобілем ІКСО Samand, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Аналізуючи такі відомості, апеляційний суд дійшов висновку, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем в якості водія 04 липня 2025 року о 22 годині 20 хвилин, що спростовує доводи апеляційної скарги в цій частині.

Доводи апеляційної скарги про те, що було порушено процедуру огляду на стан алкогольного сп`яніння, є необґрунтованими, оскільки внаслідок ДТП, яке мало місце 04 липня 2025 року ОСОБА_1 було доставлено до КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» Харківської міської ради, де було відібрано аналізи крові для виявлення рівня алкоголю в крові водія та за результатами дослідження виявлено 1,373 г/л.
Так, пункт 8 Розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735, передбачає, що у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я, куди ОСОБА_1 і був доставлений.
Апеляційний суд звертає увагу, що для встановлення дійсних обставин справи суд має право досліджувати та давати оцінку будь-яким доказам, які надані учасниками судового розгляду. У даному випадку проведення огляду, за процедурою яка встановлена ст. 266 КУпАП, безумовно було неможливим, тому що ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження і, в першу чергу, йому необхідно було надати медичну допомогу. Проте діючі нормативно-правові акти вимагають як від працівників поліції, так і від медичних працівників перевірити і особу водія, який потрапив в ДТП, на стан сп`яніння. Ці вимоги і були виконані, медичні працівники провели, згідно нормативних актів, дослідження біологічного середовища, а саме крові, та встановили вміст етилового спирту в розмірі 1,373 г/л.
Таким чином, медичні працівники діяли відповідно до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими та розцінюються апеляційним судом як обраний спосіб захисту.
Доводи сторони захисту про відсутність відеозапису, як підстави для закриття провадження у справі, судом не може бути враховано оскільки, в матеріалах справи наявні докази, з яких можливо встановити, як факт керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом, так і факт його перебування в стані алкогольного сп`яніння.

Щодо доводів апеляційної скарги про порушення права на захист під час розгляду справи в суді першої інстанції, оскільки справу розглянуто за відсутності належного повідомлення ОСОБА_1 про судовий розгляд, то суд апеляційної інстанції акцентує увагу на тому, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім у судовому засіданні було поновлено в апеляційному суді, при цьому сторона захисту не була позбавлена можливості надавати усні та письмові пояснення, заявляти відповідні клопотання, надавати докази та реалізувати інші права, які могли бути використані в суді першої інстанції, у тому самому обсязі. ОСОБА_1 та його захисник Апізіді К.Ю. були обізнані про день, час та місце розгляду апеляційної скарги, разом з тим, надали заяву про розгляд справи за їх відсутністю. Поряд із цим, стороною захисту не було надано будь-яких інших доказів, які б спростовували вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Отже, будь-які обмеження, які сторона захисту могла зазнати, були компенсовані у межах апеляційного провадження, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції. 
За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що у цій справі було дотримано право ОСОБА_1 на захист, а також право на розгляд його справи компетентним та незалежним судом, що спростовує доводи апеляційної скарги в цій частині.
Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновку суду першої інстанції не спростовують, оскільки є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.
Сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про те, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 А Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.
Таким чином, обґрунтування вимог апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції законодавства при винесенні постанови, яке полягало у не з`ясуванні судом всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді. 
Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.9 А Правил дорожнього руху та вірно притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання сторони захисту на незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції є безпідставною.
Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.
В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

У зв`язку з викладеним, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі, не підлягає.

Керуючись статтею 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Апазіді К.Ю. залишити без задоволення.
Постанову судді Слобідського районного суду м.Харкова від 07 жовтня 2025 року у справі про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - залишити без змін.
Постанова є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя         С.К. Шабельніков