Справа № 302/425/26 
1-кп/302/100/26 
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.04.2026	селище Міжгір`я 	

Міжгірський районний суд Закарпатської області в складі 
головуючого судді ОСОБА_1 
за участі:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 
прокурора ОСОБА_3 
обвинуваченого ОСОБА_4 
представниці потерпілого Міжгірської
селищної ради ОСОБА_5 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань в селищі Міжгір`я кримінальне провадження, відомості про яке внесені 09 березня 2026 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026071110000052, в якому обвинувачується
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Майдан Міжгірського району Закарпатської області, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, одружений, з повною середньою освітою, тимчасово непрацюючий, особа з інвалідністю ІІІ групи, раніше не судимий
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 Кримінального кодексу України,
ВСТАНОВИВ:
22 лютого 2026 року біля 14:00 годин громадянин ОСОБА_4 , перебуваючи в урочищі «Квас» в с. Верхній Бистрий, Хустського району Закарпатської області в обході №1 кварталі №2 виділ №16 Майданського лісництва Міжгірського надлісництва філії «Карпатський лісовий офіс» ДСГП «Ліси України», де з корисливою метою, умисно, самовільно, без будь-якого на те дозволу та відповідних документів, всупереч встановленому законом порядку, усвідомлюючи протиправність своїх дій, за допомогою бензопили марки «STIHL-18» зрізав два дерева, які були вивернуті вітром, породи «ялиця біла» сироростуча діаметром 47 см та сухостійна діаметром 57 см, загальною кубомасою 4,89 м.3, після чого порізав її на сортименти та собою за допомогою вантажного возика відтягнув за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_1 та в подальшому використав вищевказану деревину для заміни підлоги у хліву за місцем проживання. 
Тим самим своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_4 , спричинив істотну шкоду державі в особі філії «Карпатський лісовий офіс» Лопушнянське лісництво Міжгірського надлісництва ДСГП «Ліси України», згідно додатку І до постанови КМУ від 23 липня 2008 року №665 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу», на загальну суму 38776, 31 ( тридцять вісім тисяч сімсот сімдесят шість) гривень.
Дії ОСОБА_4 кваліфікуються як незаконна порубка дерев у лісах, що заподіяло істотну шкоду, передбачене частиною першою статті 246 Кримінального кодексу України.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненому злочині визнав повністю. 
Вирішуючи питання щодо обсягу дослідження доказів суд установив, що фактичні обставини справи повністю визнаються учасниками справи, відповідно до їх викладу в обвинувальному акті та не оспорюються ними. При цьому суд з`ясував чи правильно розуміють учасники зміст цих обставин та перевірив добровільність їх позицій. 
Суд роз`яснив учасникам справи, що у випадку визнання ними обставин провадження, може бути визнано недоцільним дослідження доказів на підтвердження таких обставин, – в такому випадку сторони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
На підставі частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України, за згодою учасників справи, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які підтверджують подію кримінального правопорушення та вину ОСОБА_4 в його вчиненні та ніким не оспорюються. 
Відповідно до частин третьої й четвертої статті 349 КПК України суд обмежив обсяг дослідження доказів допитом обвинуваченого ОСОБА_4 та дослідженням даних, які характеризують його особу.
Обвинувачений ОСОБА_4 надав суду показання, що 22.02.2024 він самовільно, без будь-якого на те дозволу та відповідних документів, в урочищі «Квас» допомогою бензопили марки «STIHL-18» зрізав два дерева, які були вивернуті вітром, породи «ялиця біла» сироростуча діаметром 47 см та сухостійна діаметром 57 см, загальною кубомасою 4,89 м.3, після чого порізав її на сортименти та собою за допомогою вантажного возика відтягнув за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_1 та в подальшому використав вищевказану деревину для заміни підлоги у хліву за місцем проживання. Окрім визнання своєї вини, щиро розкаявся, висловив щирий жаль з приводу вчиненого, попросив вибачення й обіцяв суду не порушувати закон в майбутньому. Повідомив, що активно сприяв органам досудового розслідування, а також частково відшкодував 15 000,00 грн суми заподіяної шкоди. Крім цього він добровільно перерахував як благодійну допомогу кошти на Збройні Сили України в сумі 10 000,00 грн. Повідомив про готовність понести призначене покарання.
Суд, розглядаючи кримінальне провадження в межах пред`явленого обвинувачення, належним чином проаналізувавши та оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України – незаконна порубка дерев у лісах, що заподіяло істотну шкоду.
У відповідності до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Виходячи з загальних засад призначення покарання, принципу його законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації, при призначенні покарання ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України класифікується як нетяжкий злочин, дані про особу винного, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, є особою з інвалідністю, тимчасово не працюючий, одружений, на обліку психіатра, нарколога та фтизіатра не перебуває.
Обставинами, які пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України суд визнає – щире каяття й активне сприяння в розкритті злочину та часткове відшкодування суми заподіяної шкоди. Також суд бере до уваги здійснення обвинуваченим благодійного внеску на ЗСУ, який розцінює як вияв патріотизму і вчинення дій на користь суспільства і держави та враховує зазначене діяння ОСОБА_4 як пом`якшуючу покарання обставину.
Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлені.
З досудової доповіді Хустського районного сектору філії ДУ "Центр пробації" в Закарпатській області від 16.04.2026 вбачається, що ризик вчинення повторно кримінального правопорушення ОСОБА_4 , як і ризик небезпеки обвинуваченого для суспільства чи окремих осіб оцінюється як середній що, на думку, органу пробації свідчить про можливість виправлення його без ізоляції від суспільства. 
Обираючи обвинуваченому ОСОБА_4 вид і міру покарання у межах, установлених у санкції частини 1 статті 246 Кримінального кодексу України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винуватого, фактичні обставини справи, наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, які обтяжують покарання, з врахуванням загальних засад призначення покарання, суд дійшов висновку про необхідність призначити ОСОБА_4 покарання у виді пробаційного нагляду в межах санкції ч. 1 ст. 246 КК України з покладанням обов`язків, передбачених ст. 59-1 КК України.
Строк покарання у виді пробаційного нагляду, згідно з ч. 1 ст. 49-2 Кримінально-виконавчого кодексу України, обчислюється з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.
Вирішуючи заявлений Міжгірською селищною радою цивільний позов, про стягнення збитків, завданих кримінальним правопорушенням, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити, виходячи з таких підстав.
Відповідно до ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Згідно ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Пунктом 3 частини 1 ст.91 КПК України передбачено, що вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Статтею 22 ЦК України передбачено право особи на відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Статтею 1 Лісового кодексу України встановлено, що ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцем розташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах.
Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.
Згідно зі статтею 7 Лісового кодексу України ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. Ліси можуть перебувати в державній, комунальній та приватній власності. Суб`єктами права власності на ліси є держава, територіальні громади, громадяни та юридичні особи.
Згідно з пунктом 5 частини першої статті 64 Лісового кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов`язані здійснювати охорону лісів від незаконних рубок та інших пошкоджень.
Спеціальне використання лісових ресурсів на виділеній лісовій ділянці проводиться за спеціальним дозволом лісорубний квиток або лісовий квиток, що видається безоплатно (стаття 69 ЛК України).
Відповідно до частини другої статті 24 Лісового кодексу України збитки, завдані внаслідок порушення прав власників лісів, лісокористувачів та громадян, підлягають відшкодуванню в повному обсязі відповідно до закону.
Порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону (частини перша статті 105 Лісового кодексу України).
Пунктом 1 частини другої статті 105 Лісового кодексу України передбачено, що відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників.
Відповідно до статті 107 Лісового кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.
За змістом статей 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.
Згідно з положеннями частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до статті 13 Конституції України, статті 324 ЦК України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
Статтею 66 Конституції України встановлено обов`язок кожного не заподіювати шкоду природі.
Частиною першою статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Пунктом «г» частиною четвертої статті 47 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" передбачено утворення місцевих фондів охорони навколишнього природного середовища у складі відповідного місцевого бюджету за місцем заподіяння екологічної шкоди за рахунок, зокрема частини грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в результаті господарської та іншої діяльності, згідно з чинним законодавством.
Згідно з частиною першою статті 29 Бюджетного кодексу України до доходів Державного бюджету України включаються доходи бюджету, за винятком тих, що згідно із статтями 64, 66, 69, 69-1 та 71 цього Кодексу закріплені за місцевими бюджетами.
Згідно з пунктом 7 частини третьої статті 29 Бюджетного кодексу України джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів (з урахуванням особливостей, визначених пунктом 1 частини другої статті 67-1 цього Кодексу) є 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності.
Відповідно до частини першої статті 69-1 Бюджетного кодексу України до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків.
Позаяк незаконну порубку дерев було вчинено на лісовій ділянці, яка розташована в адміністративних межах Міжгірської селищної ради – заподіяну шкоду слід стягнути на єдиний розподільчий казначейський рахунок цієї місцевої ради, на користь зведеного бюджету, із якого місцевим органом Державної казначейської служби України в подальшому розподіляються конкретні суми коштів до Державного, обласного та місцевого бюджетів у вищевказаному співвідношенні.
В ході судового розгляду кримінального провадження доведено, що протиправними діями ОСОБА_4 спричинено шкоду державі в особі Міжгірської селищної ради на загальну суму 38 776,31 гривні. Розмір заподіяної шкоди розрахований відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23 липня 2008 року №665 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди заподіяної лісу» й підтверджується належними доказами. Сума шкоди обвинуваченим ОСОБА_4 визнана у повному обсязі та не оспорюється, відтак заявлений Міжгірською селищною радою позов про відшкодування матеріальної шкоди суд вважає обґрунтованим. Водночас, відповідно до квитанції № 61 від 27.03.2026 ОСОБА_4 здійснив оплату 15 000,00 (п`ятнадцяти тисяч гривень 00 коп.) на часткове відшкодування суми заподіяної шкоди. Факт частково відшкодування шкоди визнано в судовому засіданні прокурором та представницею потерпілого ОСОБА_5 . Відтак позов підлягає задоволенню з врахуванням добровільного відшкодування обвинуваченим ОСОБА_4 суми шкоди в зазначеному вище розміру. 
За таких обставин з обвинуваченого ОСОБА_4 належить стягнути на користь держави в особі Міжгірської селищної ради, в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди, внаслідок вчинення кримінального правопорушення суму 23 776,31 грн (двадцять три тисячі сімсот сімдесят шість гривень 31 коп.) із зарахуванням їх до місцевого фонду охорони навколишнього природного середовища селищної ради.
Щодо застосування спеціальної конфіскації, суд виходить з наступного.
Згідно з п.3, 4 ч.1 ст.96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.
Також, положеннями ч.9 ст.100 КПК визначено, що питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. Пунктом 6) вказаної частини статті кодифікованого закону визначено, що при цьому гроші, цінності та інше майно, що одержані фізичною або юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від нього, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено, конфіскуються.
Згідно з п.1 ч.2 ст.96-1 КК України спеціальна конфіскація застосовується на підставі обвинувального вироку суду.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна.
Як встановлено судом, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.246 КК України, внаслідок якого заготовив сортимент деревини породи «ялиця біла» 4,5м х 46 см. Одержаний внаслідок вчинення цього кримінального правопорушення вказаний лісоматеріал підлягає спеціальній конфіскації на підставі ст.96-1, п.1 ч.1 ст.96-2 КК України, п.6 ч.9 ст.100 КПК України.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України, а саме: сортимент деревини породи «ялиця біла» 4,5м х 46 см, який переданий на відповідальне зберігання майстру лісу Майданського лісництва Міжгірського надлісництва філії «Карпатський лісовий офіс» ДСГП «Ліси України» ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) – конфіскувати в дохід держави, відповідно до п.6 ч.9 ст.100 КПК України, застосувавши, відповідно до ст. 96-1, 96-2 КК України, спеціальну конфіскацію.
Запобіжний захід в ході досудового розслідування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався та підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, суд не вбачає.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 96-1, 96-2, 100, 124, 128, 366-371, 373-376, 395 та 532 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 246 КК України та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік.
Відповідно до ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислюється з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.
Цивільний позов Міжгірської селищної ради про стягнення шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави в особі Міжгірської селищної ради (код ЄДРПОУ 37975895, р/р НОМЕР_2 код платежу: 24062100 «Грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності»), заподіяну в результаті вчинення кримінального правопорушення матеріальну шкоду в розмірі – 23 776,31 грн (двадцять три тисячі сімсот сімдесят шість гривень 31 коп.). 
Застосувати спеціальну конфіскацію до речових доказів у цьому кримінальному провадженні та конфіскувати в дохід держави сортимент деревини породи «ялиця біла» 4,5м х 46 см, який передані на відповідальне зберігання майстру лісу Майданського лісництва Міжгірського надлісництва філії «Карпатський лісовий офіс» ДСГП «Ліси України» ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 .
Вирок, з урахуванням обмежень передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Міжгірський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя  	ОСОБА_1