Справа № 344/21038/25 
Провадження № 2-а/344/22/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2026 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого-судді Польської М.В.,
секретаря судового засідання Соляник Т.І.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Клименко Олександр Іванович до Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,- 
В С Т А Н О В И В: 
Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Клименко Олександр Іванович, звернувся 24.11.2025 року до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.
Позовні вимоги мотивовані тим, що постановою інспектора 1 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області серії ЕНА №6112672 від 08.11.2025 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 20 400 грн. за те, що 05.11.2025 року о 16:53:13 в м.Івано-Франківськ, по вул.Мазепи, 177, водій керуючи ТЗ без чинного страхового поліса обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ, а під час перевірки документів було встановлено, що водій позбавлений прав керування рішенням Івано-Франківського міського суду №344/17969/24 від 10.12.2024 року на термін 1 рік, чим порушив п.2.1 а ПДР, за що відповідальність передбачена ч.4 ст.126 КУпАП. Позивач вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за вказане порушення є незаконною та просить її скасувати, стягнути з відповідача судові витрати: 1 211,20 грн. – судовий збір та 6 000 грн. – витрати на правову допомогу.
16.12.2025 року заперечуючи проти позову представник Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області подав до суду відзив на позовну заяву, в якій вказав, що 05.11.2025 року за номером екстреного виклику поліції «102» звернувся ОСОБА_2 , який повідомив, що 05.11.2025 на вул. Мазепи у м. Івано-Франківську біля відділення «Укрпошта» навпроти магазину «Сільпо» близько 16 год. 53 хв. водій транспортного засобу BMW сірого кольору допустив зіткнення з припаркованим автомобілем заявника TESLA та покинув місце дорожньо-транспортної пригоди у невідомому напрямку. Екіпажем УПП в Івано-Франківській області ДПП після прибуття на місце події виявлено заявника, пошкоджений ТЗ TESLA, поблизу будинку №177 на вул. Мазепи, складено схему ДТП та відібрано пояснення у заявника, які передано до відділу розшуку та опрацювання матеріалів ДТП УПП в Івано-Франківській області ДПП. Розшуковими заходами становлено причетний до ДТП Т3, а саме - BMW X5 н.з. НОМЕР_1 . 08.11.2025 працівниками поліції виявлено ТЗ BMW X5 н.з. НОМЕР_1 поблизу будинку №140 по вул. В. Чорновола у м. Івано-Франківську. З відеозапису з камер зовнішнього спостереження у дворі будинку поліцейськими встановлено, що Т3 BMW X5 н.з. НОМЕР_1 користується чоловік та жінка з собакою. Опитавши мешканців будинку АДРЕСА_1 поліцейськими встановлено, що схожі за описом особи мешкають у кв. АДРЕСА_2 . У вказаній квартирі, поліцейські виявили чоловіка, яким виявився ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 - позивач та жінку, яка представилась, як дружина ОСОБА_3 під час отримання пояснень з приводу ДТП, що мала місце 05.11.2025 року, позивач категорично заперечував свою причетність до події, однак дружина позивача вказала в усних поясненнях, що 05.11.2025 року, саме ОСОБА_1 керував ТЗ BMW X5 н.з. НОМЕР_1 та допустив зіткнення з ТЗ TESLA, поблизу будинку №177 на вул. Мазепи. Під час перевірки документів позивача, відповідно до відомостей інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» поліцейськими встановлено, що ОСОБА_1 , позбавлений права керування транспортними засобами постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10.12.2024 року у справі №344/17969/24, а також виявлено відсутність чинного полісу обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів у BMW X5 н.з. НОМЕР_1 . Просить у задоволенні позову відмовити.
09.03.2026 року представник позивача подав до суду додаткові пояснення, в яких вказав, що Івано-Франківський міський суд розглянувши справи: №344/20537/25 за протоколом серії ЕПР1 № 507176 від 08.11.2025р. за правопорушення, передбачене ч. 5 ст.126 КУПАП, №344/20539/25 за протоколом серії ЕПР1 N? 507163 за правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП, №344/20537/25 за протоколом серії ЕПР1 №507160 за правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, дослідив відеоматеріали, письмові докази встановив, що будь-яких доказів, які б об?єктивно підтверджували про те, що 05.11.2025 року близько 16:53 годин ОСОБА_1 по вул. Мазепи, 177 в м. Івано-Франківську керував транспортним засобом, вчинив ДТП та покинув місце зіткнення не здобуто під час судового розгляду. Але, оскільки, Івано-Франківським міським судом в вище зазначених справах про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності досліджувалися саме подія керування ОСОБА_4 05.11.2025 року о 16:53 годині в м. Івано-Франківськ по вул.Г. Мазепи, 177, керування транспортним засобом марки BMW X5 номерний знак НОМЕР_1 , то можливо зробити незаперечний висновок про те, що оскаржувана постанова винесена незаконно та підлягає до скасування. Просить, позов задовольнити.
Позивач та його представник у судове засідання не з?явились, просили розгляд без їх участі.
Представник відповідача у судове засідання не з?явився, однак скористався правом подачі відзиву.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що між сторонами виник публічно-правовий спір щодо правомірності накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.126 КУпАП.
Судом встановлено, що 08.11.2025 року інспектором 1 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області лейтенантом поліції Адрейчуком Русланом Івановичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6112672, з якої вбачається, що 05.11.2025 року о 16:53:13 в м.Івано-Франківськ, по вул.Мазепи, 177, водій керуючи ТЗ без чинного страхового поліса обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ, під час перевірки документів було встановлено що водій позбавлений прав керування рішенням Івано-Франківського міського суду №344/17969/24 від 10.12.2024 року на термін 1 рік, чим порушив п.2.1 а ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.126 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у розмірі 20 400 грн.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Згідно з п. 1.1. Правил дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001р., вони встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.
У відповідності до п. 1.3 Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Відповідно до положень п.2.1 «а» ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Відповідно до ч. 4 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Згідно з ч. 4 ст. 77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.
Отже, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 77 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову (постанова Верховного Суду від 14.03.2018 по справі №760/2846/17; постанова Верховного Суду від 14.02.2018 по справі№536/583/17).
Відповідно до ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Суд зазначає, що наявність чи відсутність адміністративного правопорушення встановлюється уповноваженою особою на підставі доказів, якими, відповідно до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.
Під час судового розгляду встановлено, що відповідач, як на обставини вчинення правопорушення покликається на складену відповідачем оскаржувану постанову у справі про адміністративне правопорушення та долучений під час судового розгляду відеозапис.
Суд не вважає постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.
При цьому, приписами ч. 3 ст. 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення, серед іншого, транспортного засобу, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак) та технічного засобу яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, з точки зору процесуального законодавства ст. 73 КАС України, не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.
Вищезазначене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду у постанові від 13.02.2020 № 524/9716/16-а.
Суд встановив, що оскаржувана постанова серії ЕНА №6112672 від 08.11.2025 року винесена із значним проміжком часу від моменту вчинення правопорушення 05.11.2025р.. З матеріалів справи встановлено, що ймовірне правопорушення мало місце 05.11.2025 року, тоді як постанова складена та винесена лише 08.11.2025 року. Такий розрив у часі свідчить про непослідовність дій уповноваженої посадової особи та ускладнює об`єктивне встановлення фактичних обставин справи.
Суд також враховує, що надані відеозаписи адміністративного правопорушення, долучені представником відповідача до відзиву, не є безперервними та не дозволяють встановити беззаперечний факт керування позивачем 05.11.2025р. транспортним засобом, вказаним у постанові. Відповідно, доказова сила таких матеріалів є недостатньою для підтвердження вини позивача в частині порушення ч.2 ст.126 КУпАП.
Крім того, суд враховує, що представником позивача надані постанови Івано-Франківського міського суду від 04.02.2026 року (справа №344/20539/25 за ст.122-4 КУпАП; №344/20542/25 за ст.124 КУпАП) у яких провадження було закрито на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1 стосовно події 05.11.2025р. о 16.53год. Це свідчить про правову оцінку судами аналогічних обставин і підтверджує відсутність належних підстав для притягнення позивача до відповідальності. Зокрема, судом було встановлено в інших справах, що з наявного відеозапису з камер зовнішнього спостереження вбачається момент зіткнення автомобіля марки Тесла, проте встановити особу, яка перебуває за кермом автомобіля та те, що це вчинено автомобілем саме марки BMW X5 встановити неможливо.
Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльність покладається на відповідача.
Отже, постанова, про накладення адміністративного стягнення не містять жодних доказів, які б могли підтвердити факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 КУпАП, а тому підлягає скасуванню.
Решта доводів сторін не мають правового значення та не оцінюються детально судом, оскільки наведені вище підстави для скасування постанови є достатніми для цього.
Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві вимоги позивача є обґрунтованими, та, відповідно, такими, що підлягають задоволенню.
Щодо клопотання представника позивача про поновлення строку на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, суд зауважує наступне.
Позивач причину пропуску строку оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення вважає поважною, оскільки 17.11.2025 року представник позивача адвокат Клименко О.І. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Івано-Франківського міського суду з адміністративним позовом про скасування постанови серії ЕНА №6112672 від 08.11.2025 року. Зазначений адміністративний позов разом із доданими до нього документами надіслана на електронну пошту Івано-Франківського міського суду без використання підсистеми «Електронний суд», оскільки в цей день кабінет адвоката в підсистемі «Електронний суд» не працював. 22.11.2025 року представник позивача адвокат Клименко О.І. отримав копію ухвали від 21.11.2025 року, якою вказаний позов повернуто позивачу. Відповідно 24.11.2025 року було повторно подано позов.
Частиною 1 статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Враховуючи все вищезазначене в сукупності, суд вважає причини пропуску позивачем строку звернення до суду поважними та знаходить підстави для його поновлення.
Щодо розподілу судових витрат, зазначає наступне.
Відповідно до ч.1, 2ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Верховний Суд у постанові від 28.09.2023 року у справі №686/31892/19 зазначив, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Отже, для підтвердження понесених стороною витрат на правову допомогу, така особа повинна надати до суду, зокрема, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.
З доданих до адміністративного позову матеріалів вбачається, що правову допомогу ОСОБА_1 у зазначеній справі надавав адвокат Клименко О.І. на підставі договору №16/11/25-Л про надання правових послуг адвокатом від 16.11.2026 року.
На підставі викладеного, враховуючи, що представник позивача всупереч положенням статті 134 КАС України не надав, зокрема, Акт виконаних робіт та послуг з детальним визначенням часу витрачених адвокатом на правничу допомогу та вартість години такого часу, детальний розрахунок витрат на правову допомогу в межах даної адміністративної справи та документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), які б свідчили про фактично понесені витрати на правничу допомогу, суд вважає дані витрати документально непідтвердженими та недоведеними.
Оскільки представником позивача не надано вищевказаних доказів та документу, що свідчить про фактичну оплату витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, у суду відсутня змога встановити дійсний розрахунок понесених позивачем вказаних витрат, у зв`язку з чим вимоги в цій частині про стягнення 6000грн. є недоведеними, а підстави для відшкодування витрат на правничу допомогу - відсутні.
Крім того, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір, сплачений позивачем при поданні адміністративного позову.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.2,77,229,241-246,250,255,286, 293,295 КАС України,- 

В И Р І Ш И В :
Поновити ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Клименко Олександр Іванович строк звернення до суду з даним позовом.
Задовольнити частково адміністративний позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Клименко Олександр Іванович до Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.
Скасувати Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №61112672 від 08.11.2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено частиною 4 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Справу про адміністративне правопорушення закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 1 211 гривень 20 копійок.
В задоволенні решти вимог позову – відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області.

Повний текст рішення складено та підписано 24 березня 2026 року.

Суддя Мирослава ПОЛЬСЬКА