КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 квітня 2026 року
м. Київ
провадження № 33/824/2303/2026
Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Євграфової Є. П., 
розглянувши відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Александрова Дмитра Олександровича, в інтересах ОСОБА_1 ,
на постанову Шевченківського районного суду міста Києва у складі судді Кваши А. В.
від 30 травня 2025 року 
у справі №761/10132/25 Шевченківського районного суду міста Києва
про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП 
громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 
В С Т А Н О В И В :
Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 30 травня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 605 грн 60 коп. судового збору.
Не погоджуючись із вказаною постановою суду, 12.11.2025 захисник Александров Д. О., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, провадження у справі закрити. 
Також, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду. Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, захисник Александров Д. О. посилається на наявність об`єктивних перешкод технічного та процесуального характеру, які не були враховані судом апеляційної інстанції при винесенні попередніх ухвал. Захисник вказує, що розгляд повторних заяв про поновлення строку здійснювався тим самим складом суду, яка раніше вже висловив свою правову позицію щодо відмови у відкритті провадження. На думку апелянта, це суперечить ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та ст. 6 Конвенції про захист прав людини, оскільки фактично позбавляє сторону права на незалежну перевірку попереднього висновку суду. Також стверджує, що він не був повідомлений про дату, час та спосіб розгляду попередніх заяв про поновлення строку. Зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази вручення йому відповідних електронних повідомлень через систему ЄСІТС, що обмежило його право на участь у процесі та надання додаткових аргументів. Захисник посилається на встановлений ним факт технічної недоступності документів у базі апеляційного суду. Він зазначає, що документи на підтвердження повноважень (договір про надання правничої допомоги та свідоцтво адвоката) були завантажені ним у систему на стадії розгляду справи в суді першої інстанції, проте не були автоматично синхронізовані з матеріалами, що надійшли до суду апеляційної інстанції. Апелянт наголошує, що апаратом суду першої інстанції не було виконано вимоги пунктів 2.21 та 14.5.8 Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України (наказ ДСА № 814 від 20.08.2019). Вважає, що невиконання обов`язку щодо роздрукування та долучення електронних документів до паперових матеріалів справи призвело до формування неповного пакета документів, переданого до апеляції, що створило штучні підстави для повернення скарги через нібито відсутність підтвердження повноважень.
В судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник Александров Д. О. не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. 
Дослідивши матеріали адміністративного провадження та доводи клопотання про поновлення строку, суд апеляційної інстанції приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Поновлення пропущеного строку на оскарження судового рішення можливе лише за наявності поважних причин, під якими слід розуміти обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду.
Вперше апеляційну скаргу на постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 30.05.2025 захисник Александров Д. О. в інтересах ОСОБА_1 подав до суду першої інстанції 05.06.2025 через електронний кабінет у системі «Електронний суд».
З матеріалів справи вбачається, що вказана апеляційна скарга є п`ятою за рахунком спробою захисту оскаржити судове рішення від 30.05.2025.
Вперше апеляційну скаргу захисник Александров Д. О. в інтересах ОСОБА_1 подав 05.06.2025 через систему «Електронний суд». Постановою Київського апеляційного суду від 30.06.2025 скаргу було повернуто через відсутність будь-яких документів на підтвердження повноважень адвоката як у самій скарзі, так і в матеріалах справи, що надійшли з районного суду.
04.07.2025 захисник вдруге подав апеляційну скаргу, у якій стверджував, що підтвердив свої повноваження ще на стадії розгляду справи в суді першої інстанції через електронний кабінет. Постановою від 29.07.2025 апеляційний суд знову повернув скаргу, наголосивши, що захисник не врахував попередні зауваження та не долучив необхідних документів. Суд також зазначив, що перевіркою електронної картки справи встановлено наявність клопотання від 19.03.2025, де у переліку додатків вказано файл «ДОГОВІР АНОШКО.pdf», проте фактично належних документів, що підтверджують повноваження саме ОСОБА_2 , матеріали не містили.
05.08.2025 захисник звернувся з апеляційною скаргою втретє, додавши клопотання про поновлення строку. Свою позицію він обґрунтовував «протиправним та формальним» характером попередніх ухвал суду апеляційної інстанції, наполягаючи на тому, що його повноваження були належним чином завантажені в систему. Постановою від 22.09.2025 у поновленні строку було відмовлено, а скаргу повернуто. Суд підкреслив, що неврахування адвокатом підстав попередніх повернень та безпідставне звинувачення суду у створенні «штучних перешкод» не є поважними причинами пропуску строку.
03.10.2025 через систему «Електронний суд» захисник вчетверте подав апеляційну скаргу з черговим клопотанням про поновлення строку. Постановою Київського апеляційного суду від 06.11.2025 у задоволенні клопотання було відмовлено, а скаргу повернуто заявнику з огляду на неповажність наведених причин пропуску строку та відсутність будь-яких нових об`єктивних обставин
Апеляційна скарга подана захисником Александровим Д. О. в інтересах ОСОБА_1 12.11.2025 є п`ятою. З апеляційної скарги слідує, що апелянт, ставлячи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, зазначає, що після безпідставної відмови у поновленні строку на апеляційне оскарження постановами від 30.06.2025, 29.07.2025, 22.09.2025, 06.11.2025, апелянту стали відомі нові фактичні обставини, що підтверджують неправомірність і формальний характер попередніх рішень апеляційного суду, а саме: повторний розгляд заяв тим самим складом суду, відсутність належного повідомлення сторони захисту, встановлений факт технічної недоступності документів у ЄСІТС, документально підтверджене порушення Інструкції з діловодства судом першої інстанції. Вважає, що вказані підстави раніше не досліджувались й не могли бути предметом оцінки апеляційного суду. Вказані обставини мають істотне значення, оскільки саме вони об`єктивно перешкодили реалізації права на своєчасне подання апеляційної скарги. 
Однак з вказаними доводами погодитись не можна, виходячи з наступного. 
У своїй практиці Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справах «Олександр Шевченко проти України», «Трух проти України»). Більше того, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду та вживати розумних заходів для того, щоб бути обізнаним про стан провадження (рішення у справі «Карамітров та інші проти Болгарії»).
Вирішуючи питання про поновлення строку, суд керується принципом правової визначеності (res judicata), який є одним з аспектів верховенства права. У справі «Пономарьов проти України» (п. 40) ЄСПЛ констатував, що вирішення питання про поновлення строку на оскарження має здійснюватися із дотриманням принципу остаточності судових рішень. Відхід від цього принципу можливий лише за наявності обставин суттєвого та непереборного характеру.
Зазначені апелянтом підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду не є поважними з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, захисник Александров Д. О. неодноразово наголошував на тому, що ним було вчасно та у повному обсязі завантажено документи на підтвердження своїх повноважень до підсистеми «Електронний суд». Проте, перевіркою безпосередньо електронної картки справи у підсистемі «Електронний суд» та дослідженням файлів, завантажених захисником Александровим Д. О. до клопотання від 19.03.2025 (вх. № 27318/25-Вх), встановлено обставини, які повністю спростовують твердження про наявність технічних збоїв чи «десинхронізації» баз даних.
Так, при відкритті прикріпленого захисником файлу з назвою «ДОГОВІР АНОШКО.pdf» встановлено, що за своїм змістом цей документ є договором про надання правової (правничої) допомоги, укладеним між ОСОБА_1 та іншим адвокатом - Татарченком К. В., а не із захисником Александровим Д. О.
Таким чином, апеляційним судом достовірно встановлено, що причиною відсутності у матеріалах справи підтвердження повноважень адвоката Александрова Д. О. є не «технічна недоступність документів», а професійна необачність самого захисника, який завантажив до системи файл, що не стосується його особистих повноважень.
За таких обставин, посилання апелянта на технічні помилки системи ЄСІТС є безпідставними та спростовуються змістом завантажених ним же електронних документів. Захисник у даному випадку не виявив розумної обачності, яка вимагається від професійного адвоката при користуванні електронними сервісами судочинства. Помилкова впевненість у тому, що ним подано належні документи, та ігнорування необхідності перевірки змісту завантажених файлів протягом тривалого часу (майже шість місяців), свідчить про відсутність об`єктивних, непереборних перешкод для своєчасного подання апеляційної скарги.
Оскільки пропуск процесуального строку став наслідком виключно суб`єктивного фактору апеляційний суд не вбачає підстав для визнання причин пропуску строку поважними. З огляду на викладене, у поновленні строку на апеляційне оскарження слід відмовити, а апеляційну скаргу захисника Александрова Д. О., в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 30 травня 2025 року повернути особі, яка її подала.
Керуючись ст. 294 КУпАП апеляційний суд, 
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання захисника Александрова Дмитра Олександровича, в інтересах ОСОБА_1 , про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 30 травня 2025 року залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу Александрова Дмитра Олександровича, в інтересах ОСОБА_1 , про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 30 травня 2025 року повернути особі, яка її подала.
Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. П. Євграфова