ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 квітня 2026 р. 	Справа № 520/8559/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: Бегунца А.О. , П`янової Я.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.11.2025 (головуючий суддя І інстанції: Тітов О.М.) по справі № 520/8559/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Дом Плюс» 
до  Головного управління ДПС у Харківській області 
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро Дом Плюс» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом, в якому просило:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Харківській області № 00/4417/0409 від 03.02.2025.
В обґрунтування позову зазначило, що ГУ ДПС в Харківській області за наслідками камеральної перевірки податкової звітності з єдиного податку за 2024 р., встановлено заниження позивачем грошових зобов`язань з єдиного податку. 
З цього приводу вказало, що у лютому 2024 р. подало до ГУ ДПС звітну податкову декларацію, в якій самостійно визначило грошові зобов`язання з єдиного податку. Водночас, враховуючи приписи пп. 295.9.6 п. 295.9 ст. 295 ПК України, ТОВ «Агро Дом Плюс» у грудні 2024 р. подало уточнюючу податкову декларацію за 2024 р., в якій зменшило суми єдиного податку, оскільки земельні ділянки належать позивачу на праві користування на підставі договору суборенди землі у ТОВ «Колос», яке є платником єдиного податку четвертої групи.
Разом з тим, податковий орган не врахував вищенаведених обставин, не застосував пп. 295.9.6 п. 295.9 ст. 295 ПК України та безпідставно дійшов висновку про обов`язок ТОВ «Агро Дом Плюс» сплатити єдиний податок за користування спірними земельними ділянками.
Крім того, звертало увагу, що предметом камеральної перевірки не охоплюються питання визначення заборгованості з єдиного податку.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20.11.2025 позов задоволено.
ГУ ДПС у Харківській області (далі - відповідач), не погодившись із судовим рішенням, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просило його скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції проігноровано пп. 295.9.5 п. 295.9 ст. 295 ПК України, яким передбачено, що уточнююча податкова декларація платника єдиного податку четвертої групи для коригування податкового зобов`язання надається у разі коли протягом податкового (звітного) періоду змінилася площа сільськогосподарських угідь, зокрема, у зв`язку з втратою на неї права власності або користування.
Вказує, що ТОВ «Агро Дом Плюс» користувалось земельними ділянками в період з 01.01.2024 по 01.06.2024, рішення про встановлення податкових пільг зі сплати місцевих податків та зборів щодо спірних земельних ділянок які визнані непридатними для використання на 2024 рік Балаклійською військовою адміністрацією Ізюмського району Харківської області не приймалось, як наслідок у позивача не було підстав для подання уточнюючої податкової декларації.
Разом з тим, в уточнюючій податковій декларації від 05.12.2024 № 9368763812 позивач безпідставно занизив податкові зобов`язання з єдиного податку у розмірі 59 477,90 грн.
Крім того, зауважує, що податковим органом не порушено процедури проведення камеральної перевірки та винесено спірне податкове повідомлення-рішення у спосіб, визначений податковим законодавством.
Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
Відповідно до ч. 1 ст. 308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, апеляційну скаргу, відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що у грудні 2024 р. ГУ ДПС у Харківській області проведено камеральну перевірку податкової звітності з єдиного податку четвертої групи щодо виявлених помилок ТОВ «Агро Дом Плюс» за 2024 р., за результатами якої складено акт від 27.12.2024 № 58090/20-40-04-09-03/38505568.
За висновками акту, платником занижено загальні податкові зобов`язання з єдиного податку в уточнюючій податковій декларації платника єдиного податку четвертої групи за 2024 р. від 05.12.2024 № 9368763812 у розмірі 59 477,90 грн. 
На підставі акту перевірки податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № 00/4417/0409 від 03.02.2025, яким ТОВ «Агро Дом Плюс» збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «Єдиний податок з сільськогосподарських виробників, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків» в розмірі 65 425,69 грн (з них: за основним зобов`язанням – 59 477,90 грн, за штрафними санкціями – 5 947,79 грн). 
Не погодившись із податковим повідомленням - рішенням, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «Агро Дом Плюс», як платник єдиного податку правомірно подав уточнюючу декларацію за 2024 р., в якій зменшив суми податку по земельним ділянкам, орендованим у іншого платника єдиного податку – ТОВ «Колос», тоді як податковий орган не врахував наведені обставини під час камеральної перевірки. Як наслідок, за висновками суду першої інстанції, спірне податкове повідомлення рішення прийнято відповідачем не в межах повноважень та не в спосіб, встановлений податковим законодавством.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплату пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків і визначає заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу є Податковий кодекс України (далі - ПК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Пунктом 291.3 ст. 291 ПК України встановлено, що юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.
Відповідно до пп. 4 п. 291.4. ст. 291 ПК України суб`єктами господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, зокрема платником єдиного податку четвертої групи, можуть бути сільськогосподарські товаровиробники юридичні особи незалежно від організаційно-правової форми, у яких частка сільськогосподарського товаровиробника за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків.
Згідно п. 292-1.1 ст. 292-1 ПК України об`єктом оподаткування для платників єдиного податку четвертої групи є площа сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ і багаторічних насаджень) та/або земель водного фонду (внутрішніх водойм, озер, ставків, водосховищ), що перебуває у власності сільськогосподарського товаровиробника або надана йому у користування, у тому числі на умовах оренди.
Пунктом 292-1.2 ст. 292 ПК України передбачено, що базою оподаткування податком для платників єдиного податку четвертої групи для сільськогосподарських товаровиробників с нормативна грошова оцінка 1 гектара сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ і багаторічних насаджень) з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного станом на 1 січня базового податкового (звітного) року відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом для справляння плати за землю.
Згідно з п. 294.1 ст. 294 ПК України податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку першої, другої та четвертої груп є календарний рік.
Відповідно до пп. 295.9.1 п. 295.9 ст. 295 ПК України платники єдиного податку четвертої групи самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням платника податку та місцем розташування земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу.
Підпунктом 295.9.2 п. 295.9 ст. 295 ІІК України встановлено, що платники єдиного податку четвертої групи сплачують податок щоквартально протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) кварталу, у таких розмірах: у І кварталі - 10 відсотків; у II кварталі - 10 відсотків; у III кварталі - 50 відсотків; у IV кварталі - 30 відсотків.
Відповідно до пп. 295.9.5. п. 295.9 ст. 295 ПК України платники єдиного податку четвертої групи зобов`язані у разі, коли протягом податкового (звітного) періоду змінилася площа сільськогосподарських угідь та/або земель водного фонду у зв`язку з набуттям (втратою) на неї права власності або користування: уточнити суму податкових зобов`язань з податку на період починаючи з дати набуття (втрати) такого права до останнього дня податкового (звітного) року.
В свою чергу, згідно підпунктів 295.9.6., 295.9.7 п. 295.9 ст. 295 ПК України платники єдиного податку четвертої групи: 
у разі надання сільськогосподарських угідь та/або земель водного фонду в оренду іншому платникові податку, враховують орендовану площу земельних ділянок у своїй декларації. У декларації орендаря така земельна ділянка не враховується;
у разі оренди ними сільськогосподарських угідь та/або земель водного фонду в особи, яка не є платником податку, враховують орендовану площу земельних ділянок у своїй декларації.
З аналізу наведених норм вбачається, що платники єдиного податку щороку самостійно обчислюють суму податку на площі земельних ділянок, що надані у користування і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням платника податку та місцем розташування земельної ділянки податкову декларацію.
У разі втрати права користування на відповідну земельну ділянку, платник єдиного податку зобов`язаний уточнити суму податкових зобов`язань з податку на період починаючи з дати втрати такого права до останнього дня податкового (звітного) року.
Водночас, у випадку оренди платником єдиного податку земельної ділянки в особи, що також є платником єдиного податку, такий платник не враховує орендовану площу земельних ділянок у своїй декларації незалежно від обставин подальшої втрати чи набуття права користування нею, тоді як відповідні площі вказуються у декларації орендодавця. 
Судом встановлено та не заперечується відповідачем, що ТОВ «Агро Дом Плюс», зокрема в період з 01.01.2024 до 01.06.2024 мало на праві користування земельні ділянки, загальною площею 1126,0041 га орендовані у ТОВ «Колос» на підставі договору суборенди землі від 01.07.2023 №01/07-2023/БЛ (з урахуванням додаткової угоди від 19.09.2023) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 
Угодою про розірвання договору суборенди землі від 01.07.2023 №01/07-2023/БЛ припинено дію договору суборенди 01.06.2024 та повернуто земельні ділянки орендарю ТОВ «Колос».
ТОВ «Колос», яке надало в оренду ТОВ «Агро Дом Плюс» спірні земельні ділянки також є платником єдиного податку 4 групи, що не заперечується відповідачем.
Враховуючи наведене, ТОВ «Агро Дом Плюс», на підставі підпунктів 295.9.6, 295.9.7 п. 295.9 ст. 295 ПК України не повинно було враховувати орендовану площу земельних ділянок у своїй податковій декларації та, як наслідок, сплачувати єдиний податок, в тому числі, за період з січня по травень 2024 р.
Натомість, вказаний обов`язок згідно положень ПК України покладається на ТОВ «Колос», яке є орендарем спірних земельних ділянок.
Разом з тим, податковим органом не враховані наведені обставини під час проведення камеральної перевірки та безпідставно зроблено висновок про заниження ТОВ «Агро Дом Плюс» податкових зобов`язань з єдиного податку за 2024 р.
Колегія суддів зауважує, що помилкове врахування ТОВ «Агро Дом Плюс» у звітній податковій декларації за 2024 р. орендованих земельних ділянок не може бути підставою для подальшого нарахування ГУ ДПС податку позивачу, який має сплачувати інша особа.
Посилання апелянта на пп. 295.9.5 п. 295.9 ст. 295 ПК України, яким передбачено можливість платника щодо подання уточненої податкової декларації з єдиного податку з підстав втрати користування земельною ділянкою колегія суддів вважає помилковими, оскільки в межах спірних правовідносин ТОВ «Агро Дом Плюс» взагалі не мало відображати у податковій декларації площі спірних земельних ділянок.
Таким чином, звертаючись до контролюючого органу з уточнюючою податковою декларацією платника єдиного податку четвертої групи на 2024 рік від 05.12.2024 № 9368763812, якою зменшено площу земельних ділянок на 1126,0041 га та податкові зобов`язання з єдиного податку (р.3 та р.5 податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи) на 2024 рік, ТОВ «Агро Дом Плюс» фактично виправило помилки у звітній податковій декларації від 14.02.2024 № 9028444000.
Доводи скаржника щодо дотримання ним процедури проведення камеральної перевірки колегія суддів вважає такими, що не впливають на правильність висновків суду першої інстанції, оскільки спірне податкове повідомлення-рішення скасовано судом з інших підстав, а саме: через не доведення податковим органом порушення позивачем вимог податкового законодавства. 
Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач правомірності прийнятого рішення ні суду першої, ні апеляційної інстанції належним чином не довів.
З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність правових підстав для збільшення позивачу грошових зобов`язань з єдиного податку за 2024 р., як наслідок, протиправність податкового повідомлення - рішення та наявність підстав для його скасування.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.11.2025 по справі № 520/8559/25 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова 	
Судді	   	А.О. Бегунц   Я.В. П`янова