КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року м. Кропивницький Справа № 340/6663/21

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Кармазиної Т.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного (письмового) провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1  до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області №9350400162803 від 14.04.2021 про перерахування йому пенсії із 01.04.2021 із розрахунку 60% від заробітної плати (грошового забезпечення), визначеної у довідці Кіровоградської обласної прокуратури від 06.04.2021 №21-116 вих.21 та із застосуванням обмеження максимального розміру пенсії, десять прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Кіровоградській області здійснити перерахунок, нарахування та виплату пенсії за вислугою років відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-ХП (у редакції, що діяла на момент призначення пенсії) і ч.20 ст.86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 р. № 1697-УІІ(у первинній редакції), ОСОБА_1 , з розрахунку 90 % від суми місячної заробітної плати, яка визначена у довідці прокуратури Кіровоградської області від 06.04.2021 № 21-116 вих.21, без обмеження її граничного розміру, з урахуванням раніше проведених виплат та провести доплату за минулий час з 01.04.2021;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснити йому, ОСОБА_1 виплату різниці суми між нарахованою після перерахунку та фактично отриманою пенсією разово та однією сумою з урахуванням довідки від 06.04.2021 № 21-116 вих.21 про розмір заробітної плати, що враховується для перерахунку пенсії.
Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.27).
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що він з 03.04.2006 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Кіровоградській області та отримує пенсію за вислугою років у відповідності до ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" в редакції Закону України №2663 від 12.07.2001, чинної на час його виходу на пенсію, в розмірі 90% від суми місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включені всі види оплати праці. Зазначав, що призначена йому пенсія неодноразово перераховувалась відповідно до ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" на підставі довідок прокуратури Кіровоградської області, у розмірі 90% від суми місячної заробітної плати. Вказує, що у зв`язку із підвищенням заробітної плати працівникам Кіровоградської обласної прокуратури, відповідно до п.20 ст.86 Закону України "Про прокуратуру" та рішення Великої Палати Конституційного Суду України від 26.03.2020 №6-р/2020, він звернувся до відповідача із заявами від 06.04.2021 та 08.04.2021, у яких просив здійснити з 01.04.2021 перерахунок раніше призначеної пенсії за вислугою років у розмірі 90% від суми відповідної заробітної плати до якої включені всі види оплати праці, на які нараховані страхові внески, згідно довідки Кіровоградської обласної прокуратури від 06.04.2021 №21-116вих.21, без обмеження її максимального розміру. Відповідачем повідомлено, що йому проведено перерахунок пенсії за вислугу років з 01.04.2021 із застосуванням, при визначенні розміру пенсії чинних норм статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VII, згідно з приписами якої максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність, з розрахунку 60% від заробітної плати та із застосуванням обмеження максимального розміру пенсії – десять прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Позивач вважає такі дії при перерахунку його пенсії та рішення відповідача протиправними, і такими, що порушують його конституційні права на належне пенсійне забезпечення.
Згідно наданого суду відзиву на позов (а.с.30-33), відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зважаючи на необґрунтованість позовних вимог. Зазначає, що вимога позивача про проведення перерахунку пенсії та її виплати без обмеження максимальним розміром протирічить абз.6 ч.15 ст.86 Закону України “Про прокуратуру”, а також ч.1 ст.2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи».
Позивачем надана відповідь на відзив (а.с.37-40).
Ухвалою суду 04.11.2021 року зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Верховного Суду у справі №580/5962/20 (а.с.142-143).
Ухвалою суду від 09.02.2026 поновлено провадження у справі. (а.с.161)
Ухвалою суду від 25.02.2026 відмовлено позивачу у зупиненні провадження у справі до набрання чинності рішенням Конституційного Суду. (а.с.171-172)
Дослідивши докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.
Судом встановлено та матеріалами адміністративної справи підтверджується, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Кіровоградській області та з 03.04.2006 отримує пенсію за вислугою років у відповідності до ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" (у редакції, що діяла на момент призначення пенсії), у розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати (а.с.43зв.).
У 2012, 2014, 2016, 2018 роках позивачу здійснювався перерахунок його пенсії за вислугу років, виходячи із 90% від суми його місячного (чинного) заробітку, у тому числі на виконання судових рішень.
ОСОБА_1 звертався до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області із заявою, в якій просив здійснити перерахунок раніше призначеної пенсії за вислугою років у відповідності до ч.20 ст.86 Закону України "Про прокуратуру" в розмірі 90% від суми відповідного заробітку згідно довідки виданої Прокуратурою Кіровоградської області № 18-94вих.-18 від 12.03.2018 (а.с.107зв.-108), у зв`язку з прийняттям 13.12.2019 Конституційним Судом України відповідного рішення, яким, з дати його прийняття, врегульовано питання умов та порядку перерахунку раніше призначених прокурорам пенсій за вислугою років. Проте, йому було відмовлено у перерахунку. 
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 березня 2021 року у справі № 340/3025/20 позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області № 935040162803 від 12.05.2020 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі заяви від 28.04.2020 та довідки прокуратури Кіровоградської області про заробітну плату від 12.03.2018 № 18-94 вих.-18. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області з 13.12.2019 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України “Про прокуратуру” №1697-VII на підставі довідки прокуратури Кіровоградської області про заробітну плату 12.03.2018 № 18-94 вих-18 з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії. (а.с.121зв.-126)
На виконання судового рішення відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивача з 13.12.2019 на підставі довідки прокуратури Кіровоградської області про заробітну плату від 12.03.2018 № 18-94 вих.-18 (а.с.131-132)
06.04.2021 Кіровоградською обласною прокуратурою видано позивачу довідку №21-116вих.-21 про розмір заробітної плати, що враховується для перерахунку пенсії станом на 15.03.2021 (а.с.19). Зазначена довідка видана відповідно до рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 №7-(ІІ)/2019, Закону України "Про прокуратуру", наказу Генерального прокурора №414 від 08.09.2020, наказу Генерального прокурора від 17.02.2021 №40.
Позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок його пенсії на підставі довідку №21-116вих.-21 від 06.04.2021. (а.с.20-21)
Листом від 26.04.2021 №2273-2282/Ш-02/8-1100/21 ГУ ПФУ в Кіровоградській області повідомило ОСОБА_1 , що на підставі його заяви від 06.04.2021 та довідки проведено перерахунок розміру пенсії за вислугу років з 01.04.2021. Також повідомлено, що на час проведення перерахунку застосуванню при визначення розміру пенсії підлягають чинні норми ст.86 Закону України «Про прокуратуру». Розмір пенсійної виплати становить 17690,00 грн. Отже підстав для перерахунку розміру пенсії у розмірі 90% від заробітної плати та без обмеження її граничним розміром немає. (а.с.22)
Відповідачем прийнято рішення №93504001628032 від 14.04.2021 року про перерахунок пенсії позивача за вислугу років. Обчислено її розмір, виходячи з 60% суми заробітку у 56333,33 грн., вказаного у довідці №21-116вих.-21 від 06.04.2021, та обмежено максимальний розмір пенсії з 01.04.2021 року – сумою 17690 грн. (а.с.23)
Не погодившись з таким рішенням відповідача, а саме із зменшенням відсотку та обмеженням розміру пенсії максимальним розміром, позивач звернувся до суду з цим позовом. 
На час призначення позивачу пенсії (2006 рік) особливості пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих визначалися статтею 50-1 Закону України “Про прокуратуру” від 05.11.1991 №1789-ХІІ (далі - Закон №1789-ХІІ).
Прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 
відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на 
цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку. (ч.1 ст.50-1 Закону №1789-ХІІ у редакції чинній на час виходу позивача на пенсію).
Відповідно до ч.12 ст.501 Закону №1789, у редакції чинній на час виходу позивача на пенсію, обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком. 
Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо 
при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на 
день його звільнення з роботи. (ч.17 ст.50-1 Закону №1789-ХІІ).
До статті 50-1 Закону №1789-ХІІ вносилися зміни Законом України “Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи” від 08.07.2011 №3668-VI (далі - Закон №3668-VI), внаслідок яких наведена вище частина сімнадцята статті 50-1 Закону №3668-VI з 01.10.2011 стала вісімнадцятою, - тобто відбулась зміна порядкового номеру частини статті, що регламентувала порядок та підстави перерахунку пенсії, проте її текст залишився незмінним.
14.10.2014 ухвалено новий Закон України “Про прокуратуру” №1697-VІІ , який набрав чинності з 15.07.2015 року (далі - Закон №1697-VІІ).
Правове регулювання питання пенсійного забезпечення працівників органів прокуратури закріплено у статті 86 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII.
Частина двадцята статті 86 Закону №1697-VІІ (у редакції, чинній на момент прийняття цього Закону) мала такий текст: “Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки”.
Отже, первісна редакція частини двадцятої статті 86 Закону №1697-VІІ та частина сімнадцята (з 01.10.2011 - вісімнадцята) статті 50-1 Закону №1789-ХІІ містили аналогічні за змістом положення щодо підстав та порядку перерахунку пенсій за вислугу років, призначених працівникам прокуратури.
Розділ XII “Прикінцеві положення” Закону №1697-VІІ щодо набрання ним чинності (в розрізі конкретних статей закону) неодноразово змінювався, переважна більшість статей (у т.ч. стаття 86) цього Закону набрали чинності з 15 липня 2015 року. Водночас з 15.07.2015 втратив чинність Закон №1789-XII (крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46-2, статті 47, частини першої статті 49, частини п`ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів).
01 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 28 грудня 2014 року №76-VIII “Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України” (далі - Закон № 76-VIII), яким, з-поміж іншого, внесено такі зміни:
частину вісімнадцяту статті 50-1 Закону України “Про прокуратуру” №1789-ХІІ (діяла до 15.07.2015) викладено в такій редакції: “Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України”;
частину двадцяту статті 86 Закону України від 14 жовтня 2014 року “Про прокуратуру” №1697-VІІ (набрала чинності 15.07.2015) викладено у такій редакції: “ 20. Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України”.
Отже, починаючи з 1 січня 2015 року в Україні жоден закон не визначав ані умов (підстав), ані порядку перерахунку пенсій за вислугу років, призначених на підставі Закону України “Про прокуратуру” та законодавцем делеговано повноваження щодо встановлення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури Кабінету Міністрів України.
Суд установив, що Кабінет Міністрів України впродовж 2015-2019 років не визначив умов та порядку перерахунку пенсій працівникам прокуратури.
Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2019 року №7-р(ІІ)/2019 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення частини 20 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII від 14.10.2014 року зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.
Положення частини 20 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року №1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Конституційний Суд України встановив такий порядок виконання цього рішення:
частина двадцята статті 86 Закону України “Про прокуратуру” від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;
частина двадцята статті 86 Закону України “Про прокуратуру” від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції:
"20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки".
Відповідно до частин 1, 2 статті 152 Конституції України закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. 
Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Така ж норма передбачена у статті 91 Закону України "Про Конституційний Суд України".
З набранням чинності Законом №1697-VII пенсійне забезпечення працівників прокуратури регулюється положеннями статті 86, за правилами частин першої, другої якої прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років. Пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.
Отже, до правовідносин щодо визначення відсоткового значення розміру пенсії, право на перерахунок якої виникло після набрання чинності Законом № 1697-VII, повинні застосовуватись виключно норми цього Закону, оскільки застережень щодо застосування норми, що визначала розмір місячного заробітку у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, Закон №1697-VII не містить та не встановлює окремого порядку обчислення відсоткового розміру під час перерахунку раніше призначеної пенсії з урахуванням норми Закону №1789-XII, що визначала розмір місячного заробітку у відсотках та яка діяла на момент призначення пенсії, тобто одночасного застосування норм, які передбачені різними законами.
Такий висновок узгоджується з покладеним в основу Закону №1697-VII принципом єдності системи прокуратури України, що забезпечується, зокрема єдиним статусом прокурорів, який передбачає однакове матеріальне та соціально-побутове забезпечення, зокрема пенсійне забезпечення прокурорів.
Таким чином, розмір відсотків, який враховується під час перерахунку пенсії має бути співмірним із тим, який застосовується під час призначення пенсії працівникам прокуратури. Встановлення різних підходів до порядку обчислення відсоткового розміру під час перерахунку пенсії після набуття чинності Законом №1697-VII порушує справедливий баланс між інтересами працівників прокуратури, яким пенсія призначається відповідно до цього Закону та тими, яким вона була призначена відповідно до Закону №1789-XII, ставить у нерівне становище працівників прокуратури, які отримали право на пенсію відповідно до Закону №1697-VII.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 21 грудня 2021 року у справі №580/5962/20.
При цьому, у п.30 вказаної постанови Верховний Суд відступив від висновку, викладеного, зокрема у постанові Верховного Суду від 10.09.2021 у справі №580/5238/20 у подібних правовідносинах, та сформував правовий висновок, відповідно до якого до правовідносин щодо визначення відсоткового значення розміру пенсії, право на перерахунок якої виникло після набранням чинності Законом № 1697-VII, повинні застосовуватись виключно норми цього Закону, зокрема частини другої статті 86, якими встановлено, що пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати працівників прокуратури, а не норма, що визначає розмір місячного (чинного) заробітку у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.
Так, на час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії стаття 50-1 Закону № 1789-ХІІ відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень Закону №1697-VII у частині перерахунку пенсії втратила чинність. Тому, позивач, як колишній працівник прокуратури, якому призначено пенсію за вислугу років відповідно має право на перерахунок пенсії на підставі нової довідки прокуратури із розрахунку в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати.
Відтак суд дійшов до висновку, що ОСОБА_1 не має права на перерахунок пенсії, виходячи з розрахунку 90 % від суми місячної заробітної плати, на підставі довідки Кіровоградської обласної прокуратури №21-116-вих.-21 від 06.04.2021 року, а тому у задоволенні позовних вимог у цій частині належить відмовити.
Щодо позовних вимог про здійснення перерахунку пенсії без обмеження максимальним розміром, суд зазначає.
Відповідно до абз.6 ч.15 ст.86 Закону України "Про прокуратуру" максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. 
Обмеження максимального розміру пенсії вперше були введені в дію Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 8 липня 2011 року № 3668-VІ (далі - Закон № 3668-VІ).
За положеннями статті 2 Закону №3668-VI, який набрав чинності 1 жовтня 2011 року, (в редакції, чинній на час здійснення перерахунку пенсії позивача) максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про Національний банк України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів","Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", "Про судоустрій і статус суддів", Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Цим Законом було внесено зміни до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991№ 1789-ХІІ, положення частини п`ятнадцятої якої викладено в аналогічній редакції.
При цьому абзацами першим, другим пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011№ 3668-VI встановлено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.
Пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), установленому цим Законом.
На думку суду, положення пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VI спрямовані на врегулювання питань, які виникли у зв`язку із застосуванням Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011№ 3668-VI стосовно осіб, у яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим Законом перевищував максимальний розмір, а саме - надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас з моменту, коли особа набуде право на перерахунок, на розмір її пенсії будуть поширюватися загальні правила щодо обмежень.
Закон України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ утратив чинність (крім окремих положень, які не стосуються спірних правовідносин) у зв`язку з набранням чинності Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VІІ, за правилами абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 якого максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Ураховуючи наведене, з моменту набрання чинності Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VІІ питання призначення та перерахунку пенсій працівникам прокуратури врегульовувалися нормами цього Закону, зокрема статтею 86, частиною п`ятнадцятою якої були встановлені обмеження пенсії максимальним розміром.
За таких обставин, суд вважає, що пункт 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VI не скасовує обмеження максимального розміру пенсії, призначеної працівнику прокуратури до набрання чинності цим Законом, а встановлює особливе регулювання щодо застосування такого обмеження до осіб, яким пенсія призначена до набрання чинності Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VI, і в яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим Законом перевищував максимальний розмір. Зокрема, шляхом надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас з моменту відповідності розміру пенсії максимальному розміру пенсії, - поширення на її розмір загальних правил щодо обмежень, установлених статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ, а з 14.10.2014 - абзацом шостим частини п`ятнадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VІІ.
Отже, на спірні правовідносини поширюються положення абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VІІ, які встановлюють обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.
За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині здійснення перерахунку пенсії без обмеження її максимальним розміром також є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Під час розгляду справи, суд застосовує висновки, сформовані Судовою палатою з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 21.12. 2021 у справі №580/5962/20, Верховним Судом у рішенні від 14.09.2020 у зразковій справі №560/2120/20 та у постановах від 12.01.2022 у справі №140/16989/20, від 07.09.2022 у справі №420/11948/21, від 14.09.2022 у справі №380/7330/21 від 08.03.2023 у справі №620/3634/21.
Окрім того, аналізуючи питання правомірності встановлення таких обмежень, необхідно зазначити, що Конституційний Суд України неодноразово висловлював позицію щодо можливості встановлення обмежень розміру соціальних виплат.
Так, відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної у рішенні від 26.12.2011 № 20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави.
Також, аналіз практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свідчить про те, що, неодноразово висловлюючи правову позицію щодо можливості обмеження розміру соціальних виплат, ЄСПЛ, не заперечуючи право держав зменшувати такий розмір, не сформулював правової позиції щодо достатнього розміру таких соціальних виплат, підкреслюючи водночас необхідність забезпечення прозорості, недискримінаційного характеру відповідних змін, не покладення надмірного тягаря на заявників внаслідок такого втручання держави. Така практика свідчить про достатньо широке «поле» для розсуду, яке ЄСПЛ залишає державам у питаннях соціального забезпечення.
Наведене свідчить про те, що ЄСПЛ визнає можливість того, що виплати соціального страхування можуть бути зменшені або припинені, однак, розглядаючи питання відповідності таких дій, у кожній конкретній справі ураховує всі відповідні обставини справи і з`ясовує: чи було законним таке втручання, чи переслідувало легітимну мету таке втручання та чи не поклало таке втручання надмірний тягар на особу, якої це стосується.
Хоча виплати соціального страхування є «майном» у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, однак обмеження максимальним розміром пенсій працівникам прокуратури не може вважатися порушенням їх права володіння цим майном, оскільки такі здійснені державою шляхом введення нових законодавчих положень з метою регулювання політики соціального забезпечення. Встановлені обмеження не є непропорційними та не призводять до порушення сутності пенсійних прав.
При цьому таке обмеження не є дискримінаційним, оскільки стосується не лише працівників прокуратури, а й інших категорій пенсіонерів, зокрема поширюється на пенсії, призначені відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «;Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення».
Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією висловленою Верховним Судом у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 21.12.2021 року у справі № 580/5962/20 та у постанові від 07.09.2022 у справі №420/11948/21.
З урахуванням встановлених обставин справи, наведених норм чинного законодавства та актуальних позицій Верховного суду у подібних справах, суд дійшов висновку, що пенсійним органом обґрунтовано здійснено перерахунок пенсії позивачу у розмірі 60 % від заробітку та з обмеженням десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.
З огляду на положення ст.139 КАС України, оскільки у задоволенні позову відмовлено, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст.ст.132, 139, 143, 242-246, 255, 287, 293, 295-297 КАС України, суд, - 
В И Р І Ш И В:
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1  ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (25009, м. Кропивницький, вул. Соборна, 7а, ЄДРПОУ 20632802) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського 
окружного адміністративного суду Т.М. Кармазина