Справа № 594/1670/25

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2026 року 

Борщівський районний суд Тернопільської області
у складі: головуючого Зушман Г.І. 
з участю секретаря Шимків Н.І. 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Борщеві, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,- 

ВСТАНОВИВ:
Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (далі - ТОВ «Факторинг Партнерс») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитними договорами в розмірі 132730,61 грн. Посилається на те, що 27.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "МІЛОАН" та ОСОБА_1 укладено Договір № 3861725, а 12.02.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДІПЛЮС" та ОСОБА_1 укладено Договір № 97473. Згідно кредитних договорів відповідачці надано кредити, однак відповідачка не виконує свої зобов`язання за договорами, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує. Права вимоги за зазначеними вище кредитними договорами до відповідачки перейшло до позивача ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», а тому просить стягнути з відповідачки заборгованість за зазначеними кредитними договорами. 
Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розгляд справи проводити без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідачка в судове засідання не з`явилася, викликалася шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу зареєстрованого місця проживання, яку отримала 21.02.2026, що є належним повідомленням про дату, час та місце розгляду справи. Причини неявки не повідомила, відзиву на позовну заяву відповідачка не подавала.
Суд ухвалив провести заочний розгляд справи за відсутності відповідачки, проти чого позивач не заперечував.
Дослідивши та оцінивши докази по справі суд встановив такі факти.
ТзОВ «Кредіплюс» та ОСОБА_1 12.02.2022 уклали договір про надання споживчого кредиту №97473, який відповідачка підписала власноручно. Договором встановлено, що тип кредиту є кредитна лінія. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника, окремими траншами.
Зазначеним кредитором надано відповідачці перший транш в сумі 35 556,00 грн. Проценти за користування першим траншем кредитом нараховуються за ставкою 160,00% річних.
Пунктом п.2.5. договору передбачено, що комісія за надання першого траншу складає 3 555,00 грн., що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього Договору за ставкою 10,00% від загальної суми першого траншу за рахунок власних коштів Позичальника або за рахунок кредиту, якщо це передбачено п.2.2.2 цієї індивідуальної частини. Комісія за надання другого траншу не може перевищувати 7500.00 грн., що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день отримання другого траншу за ставкою, що не може перевищувати 25,00% від загальної суми другого траншу за рахунок власних коштів Позичальника або за рахунок кредиту, якщо це передбачено умовами заяви звернення Позичальника, згідно п.2.2.3 цієї індивідуальної частини.
Загальний строк кредитування складає 1462 днів з 12.02.2022 по 12.02.2026. 
Також, 11.02.2022 відповідачка ОСОБА_1 підписала заяву на видачу кредиту № 100363178, в якій просила ТзОВ «ФК «Кредіплюс» встановити їй кредитну лінію в сумі 91112,00 грн.; графік платежів за першим траншем кредитного договору №97473 від 12.02.2022, а також паспорт споживчого кредиту.
ТзОВ «ФК «Кредіплюс» виконало свої зобов`язання, а саме перерахувало на картковий рахунок відповідачки ОСОБА_1 кредитні кошти згідно кредитного договору №97473 від 12.02.2022, що підтверджується копією платіжного доручення № CRD_388186 від 12.02.2022.
Відповідно до картки обліку виконання договору №97473 від 12.02.2022 заборгованість за договором складає 110221.76 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) – 35027,48 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 71794,28 грн, заборгованість за комісіями – 3400,00 грн.
28.01.2025 між ТзОВ ФК «Кредіплюс» та ТзОВ «Факторинг Партнерс» укладено Договір факторингу №28012025, відповідно до якого ТзОВ «Кредіплюс» відступило на користь ТзОВ «Факторинг Партнерс» право грошової вимоги за вищевказаним Договором №97473 від 12.02.2022.
У відповідності до п. 1.1. Договору факторингу на умовах, встановлених цим Договором, клієнт передає (відступає ) фактору за плату, а фактор приймає належні клієнту грошові вимоги до боржників.
До фактора переходять права клієнта, як первісного кредитора за кредитними договорами про надання споживчого кредиту в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав (п. 1.2).
Відповідно до п. 6.2.3. права вимоги переходять до фактора в день здійснення фінансування (оплати) на користь клієнта в повному обсязі в сумі, вказаній в п. 7.1, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості.
Пунктом 7.1. договору факторингу фактор сплачує клієнту плату в розмірі 2047654,81 грн.
Відповідно до платіжної інструкції від 28.01.2025 позивач сплатив ТОВ «ФК «Кредіплюс» згідно договору факторингу № 28012025 кошти в сумі 2047 654,81 грн.
У відповідності до акту приймання - передачі Реєстру боржників для друку від 28.01.2025 року до договору факторингу № 28012025 від 28.01.2025 року ТОВ «ФК «Факторинг Партнерс»» прийняв реєстр боржників ТОВ «ФК «Кредіплюс».
Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №28012025 від 28.01.2025, складеного сторонами вищевказаного договору, ТзОВ «ФК «Факторинг Патнерс»» прийняло від ТзОВ «Кредіплюс» право вимоги за кредитним договором №97473, укладеним із ОСОБА_1 (порядковий номер 16), заборгованість якої станом на день укладення цього договору становить у загальній сумі 110221,76 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) – 35027,48 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 71794,28 грн, заборгованість за комісіями – 3400,00 грн.
Згідно з розрахунком заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором, складеним позивачем, станом на 02.12.2025 заборгованість складає 110221,76 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) – 35027,48 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 71794,28 грн, заборгованість за комісіями – 3400,00 грн.
Крім цього, 27.12.2021 ТзОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 уклали договір про надання споживчого кредиту №3861725, у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором S22017. Відповідно до умов якого відповідачці було надано кредит в розмірі 20 000,00 грн. строком на 30 днів. 
Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 26.01.2022 (п.1.4 договору).
Згідно п.1.5. договору загальні витрати Позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат Позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 9500.00 грн. в грошовому виразі та 11,215.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 Договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат Позичальника за кредитом складає 29500.00 гривень. 
Комісія за надання кредиту: 2000.00 грн., яка нараховується за ставкою 10.00 відсотків від суми кредиту одноразово (п.1.5.1. договору).
Проценти за користування кредитом: 7500.00 грн., які нараховуються за ставкою 1.25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.
Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.п.1.5.1. – 1.6 договору).
Пунктом 2.3.1.2. Договору передбачено, що Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів.
Згідно п. 4.2. Договору у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п.1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч.2 ст.625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п.1.6 договору.
Відповідачка здійснила дії, спрямовані на укладання Договору позики шляхом заповнення анкети-заяви № 3861725 від 27.12.2021.
З графіку платежів за договором про споживчий кредит №3861725 від 27.12.2021, який є додатком № 1 до Договору про споживчий кредит 3861725 від 27.12.2021, слідує, що кредит надається в сумі 20 000,00 грн. в період з 27.12.2021 по 26.01.2022, визначено загальну вартість кредиту, яка становить 29 500,00 грн., яка складається з: 20 000,00 грн. суми кредиту за договором; 7 500,00 грн. процентів за користування кредитом та 2 000,00 грн. комісія за надання кредиту.
ТзОВ «Мілоан» свої зобов`язання за договором про споживчий кредит №3861725 від 27.12.2021 виконало у повному обсязі, що підтверджується довідкою АТ КБ «Приватбанк» про переказ 20 000,00 грн. грошових коштів через систему «Ligpayst» згідно договору №№3861725.
25.07.2024 між ТзОВ «Мілоан» та ТзОВ «Факторинг Партнерс» було укладено Договір факторингу №25-07/2024, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» право грошової вимоги за вищевказаним договором №3861725 від 27.12.2021.
У відповідності до п. 2.1. Договору факторингу первісний кредитор відступає за плату своє право грошової вимоги до боржників строк виконання зобов`язань за якою настав, а фактор, здійснивши фінансування, приймає право грошової вимоги до боржників і стає новим кредитором за договорами про споживчий кредит, раніше укладеними між клієнтом і боржниками.
Згідно з п. 2.3. Договору факторингу до фактора переходять права клієнта, як первісного кредитора за договорами про споживчий кредит в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Відповідно до п. 6.1.3. перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому - передачі Реєстру боржників для друку згідно Додатку №4, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні права вимоги.
У відповідності до Акту прийому - передачі Реєстру боржників для друку від 25.07.2024 року до договору факторингу № 25-07/2024 від 25.07.2024 ТОВ «ФК «Факторинг Партнерс»» прийняв реєстр боржників ТзОВ «Мілоан».
Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 25-07/2024 від 25.07.2024, складеного сторонами вищевказаного договору, ТОВ «ФК «Факторинг Партнерс»» прийняло від ТзОВ «Мілоан» право вимоги за Договором про споживчий кредит №3861725 від 27.12.2021, укладеним із ОСОБА_1 (порядковий номер 2887), заборгованість якого станом на день укладення цього договору становить у загальній сумі 22508,85 грн.
Згідно з розрахунком заборгованості первісного кредитора, а також розрахунку позивача щодо заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором, розрахованим з 25.07.2024 по 02.12.2025 складає 22508,85 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 14 580,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 5928,85 грн., заборгованість за комісією 2 000,00 грн. Зазначена сума боргу відповідає сумі, яка відступлена первинним кредитором позивачу. Окрім того, встановлено, що відповідачка періодично погашала заборгованість за кредитним договором.
За приписами ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).
За змістом ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Згідно зі ст. 652 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Частина перша статті 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.
Відповідно до ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Стаття 514 ЦК України встановлює, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Частиною 2 статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Згідно зі ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).
За приписами статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Виходячи із принципу змагальності сторін, у спорі про стягнення кредитної заборгованості на позивача покладається тягар доведення надання позичальнику кредитних коштів та порушення боржником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, а на відповідачу відповідно лежить тягар доведення відсутності у нього заборгованості.
З урахуванням наведених норм чинного законодавства та встановлених у справі обставин, суд вважає, що відповідачка ОСОБА_1 , отримавши обумовлені у кредитних договорах суми, належним чином не виконала взяті на себе кредитні зобов`язання, внаслідок чого утворилась заборгованість.
Відповідачка відзив з відповідними доказами із запереченнями проти позову та в спростування доводів позивача до суду не подала.
З урахуванням наведеного, встановивши факт укладення відповідачкою кредитних договорів та факт переходу прав вимоги первісних кредиторів до позивача за цими договорами, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачки ОСОБА_1 на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» заборгованості за договором №3861725 від 27.12.2021 та договором та №97473 від 12.02.2022, що складається із заборгованості за тілом кредиту та процентами за вказаними вище кредитними договорами.
Вирішуючи питання стягнення комісії за зазначеними вище кредитними договорами, суд виходить із такого.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця для отримання, обслуговування та повернення кредиту.
Згідно з ч. 2 ст. 8 цього Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і повернення кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахункове-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Згідно з ч. ч. 1, 2, 5, 7 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення.
Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Аналіз умов договорів свідчить про те, що комісія за надання кредиту, встановлена в цими договорами, є платою безпосередньо за надання кредитних коштів позичальнику.
Умови договору не містять переліку інших додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які позивачем встановлена комісія за обслуговування кредиту.
Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком фінансової установи, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок фінансової установи за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь фінансової установи. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самої фінансової установи та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії фінансової установи не є послугами, що об`єктивно надаються позичальнику.
Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15.
Умови договору про сплату позичальником на користь банку винагороди за надання фінансового інструменту, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства.
Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду, від 21 квітня 2021 року в справі № 677/1535/15, від 21 липня 2021 року в справі № 751/4015/15, від 15 грудня 2021 року в справі № 209/789/15, від 12 квітня 2022 року в справі № 640/14229/15 та від 20 липня 2022 року у справі № 343/557/15-ц.
З огляду на наведене, суд приходить до висновку про те, що положення договору №3861725 від 27.12.2021 року та договору №97473 від 12.02.2022 щодо сплати позичальником на користь кредитодавця комісії за надання кредиту в розмірі суперечать положенням ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» і є нікчемними з моменту укладення договору, а відтак відсутні підстави для стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за комісією за надання кредиту в розмірі 2000 грн за кредитним договором №3861725 від 27.12.2021 та в розмірі 3400,00 грн за кредитним договором №97473 від 12.02.2022. 
Тому, в задоволенні позовних вимог про стягнення комісії слід відмовити.
Враховуючи наведене, суд вважає, що позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідачки ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс" заборгованість в розмірі 127330,61 грн за: договором про споживчий кредит № 97473 від 12.02.2022 в сумі 106821,76 грн., що складається з 35027,48 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 71794,28 грн. – заборгованості за процентами; за договором про споживчий кредит № 3861725 від 27.12.2021 в сумі 20508,85 грн., що складається з 14580,00 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 5928,85 грн. – заборгованості за процентами.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.
Так, відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
У позовній заяві позивач просить суд стягнути понесені судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 2 442, 40 грн та витрат на правничу допомогу у розмірі 25000 грн.
Позивачем документально підтверджено понесення витрат на оплату правничої допомоги, однак суд, розподіляючи витрати, понесені позивачем, в тому числі на професійну правничу допомогу, доходить висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з відповідача, адже цей розмір має відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
При цьому, суд звертає увагу на те, що предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором, справа є малозначною в силу вимог закону, та не є складною.
За таких обставин, суд вважає, що позивачем витрати на професійну правничу допомогу за розгляд справи у загальному розмірі 25000 грн є завищеними та становлять надмірний тягар для відповідачки, що суперечить принципу розподілу судових витрат, а тому, враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача понесені витрати на правничу допомогу у даній справі в розмірі 3000,00 грн. 
Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.7,12,13,81,141,263,265,279,280 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс" заборгованість в розмірі 127330,61 грн за: 
-договором про споживчий кредит № 97473 від 12.02.2022 в сумі 106821,76 грн., що складається з 35027,48 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 71794,28 грн. – заборгованості за процентами;
-договором про споживчий кредит № 3861725 від 27.12.2021 в сумі 20508,85 грн., що складається з 14580,00 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 5928,85 грн. – заборгованості за процентами.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс" понесені судові витрати на сплату судового збору пропорційно до задоволених вимог у сумі 2323,85 грн. та 3000,00 грн. витрат на правничу допомогу.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відповідачкою може бути подано заяву до Борщівського районного суду Тернопільської області про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційну скаргу на рішення може бути подано позивачем протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду. 
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», код ЄДРПОУ 42640371, місцезнаходження: вул. Ґедройця Єжи, буд. 6, оф. 521, м. Київ, 03150.
Відповідачка:  ОСОБА_1 , жителька АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Повне рішення складено 23 березня 2026 року. 

Головуючий : Г.І.Зушман