Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

Справа № 173/3382/25
Номер провадження2/173/616/2026

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
24 квітня 2026 року м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого - судді Челюбєєва Є.В., за участі секретаря Салтикової С.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами,
ВСТАНОВИВ:
Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 08.09.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 101329450. Відповідно до умов договору товариство надало відповідачу кредит у сумі 4000,00 грн., а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту, сплатити проценти за користування кредитом у встановлений договором термін та виконати інші зобов`язання.
17.01.2022 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу № 17-01/2022-54, згідно з умовами якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло право грошової вимоги, включно і до ОСОБА_1 за договором № 101329450 від 08.09.2021.
Крім того, 09.09.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 укладено договір № 77567218. Відповідно до умов договору товариство надало відповідачу кредит у сумі 5950 грн., а відповідач зобов`язався повернути таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково та сплатити проценти від суми позики.
22.02.2022 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу № 22/02/2022, згідно з умовами якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло право грошової вимоги, включно і до ОСОБА_1 за договором № 77567218 від 09.09.2021.
10.01.2023 між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було укладено договір про відступлення прав вимоги № 10-01/2023, згідно з умовами якого ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло право грошової вимоги, включно і до ОСОБА_1 за договорами № 101329450 від 08.09.2021 та № 77567218 від 09.09.2021.
ОСОБА_1 не виконав умов кредитних договорів внаслідок чого утворилася заборгованість відповідача перед позивачем: за Договором № 101329450 від 08.09.2021 р. у розмірі 22128,10 грн., яка складається з заборгованості за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) в розмірі 3078,00 грн., заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги у розмірі 17890,10 грн., заборгованості за комісіями у розмірі 1160 грн.; за Договором № 77567218 від 09.09.2021 р., у розмірі 20160,01 грн., яка складається з заборгованості за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) у розмірі 5950,00 грн., заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги у розмірі 14209,04 грн., нараховані 3% річних у розмірі 0,97 грн. Загальний розмір заборгованості за обома договорами становить 42288,11 грн.
Тому позивач просить стягнути вказані суми заборгованості за кредитними договорами, а також стягнути судові витрати зі сплати судового збору та витрати на професійну правничу допомогу.
Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного провадження без виклику учасників розгляду справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідач подав відзив на позовну заяву. У відзиві зазначає, що оскільки він є військовослужбовцем, то має пільги, передбачені ч.15 ст.14 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” та нараховані відсотки за користування кредитом підлягають списанню. 
Представник позивача подав відповідь на відзив, в якій зазначив, що у розрахунку заборгованості (розрахунку і первісних кредиторів, і факторів) чітко вказано з чого складається заявлена сума заборгованості, відповідно до яких умов договорів та за який період вона була нарахована. Доводи відповідача є нічим іншим як непогодженням з позовними вимогами, без належного правового обґрунтування, з урахуванням визначеності правомірності правочину. Щодо статусу військовослужбовця та наданих у зв`язку з цим пільг, то на підтвердження зазначених обставин відповідач не надає належних та допустимих доказів, які підтверджують, що з 08.09.2021 року до 23.02.2022 року він брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебував безпосередньо в районах та у період здійснення вищезазначених заходів. Нарахування відсотків за договорами було здійснено до 23.02.2022 року, тобто до дати, з якої було оголошено воєнний стан, тож проценти нараховані без порушення ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Доказів щодо здійснення відповідачем заходів зазначених у п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з 08.09.2021 року до 23.02.2022 року не надано. Крім цього, звільнення позичальника від виконання своїх зобов`язань з повернення кредиту (позики), сплати процентів за користування ним або відтермінування таких платежів Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» не передбачено.
Суд, дослідивши матеріали справи, належно з`ясувавши дійсні обставини справи, надавши оцінку доводам сторін і наданим ними доказам, приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що 08.09.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 101329450.
За цим договором, ТОВ «МІЛОАН» зобов`язується на умовах визначених цим Договором на строк визначений п.1.3 Договору надати відповідачу грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п.1.2 Договору, а відповідач зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п.1.4 Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах
За взаємною згодою, сторони погодили наступні умови договору: сума кредиту складає 4000,00 грн., кредит надається строком на 15 днів до 23.09.2021. Процентна ставка фіксована. Проценти за користування кредитом 1800,00 грн., які нараховуються за ставкою 3,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. 
Пунктом 2.3 Договору сторони узгодили умови пролонгації строку кредитування на пільгових та на стандартних (базових) умовах.
Відповідно до п. 2.3.1.1 Договору, відповідач має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що Кредитодавцем надана така можливість відповідачу відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством (далі - Правила), що розміщені на веб-сайті Товариства tengo.ua (далі Сайт Товариства) і є невід`ємною частиною цього Договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом відповідач має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Можливі періоди продовження строку кредитування, максимальні ставки комісії за управління та обслуговування кредиту є такими: 3 дні - 3,00 %; 7 днів - 5,00 %; 15 днів - 10,00 %. Якщо відповідач здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за ставкою визначеною п.1.5.2 Договору.
Пролонгація на стандартних (базових) умовах: відповідач може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли відповідач продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування відповідачем у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у відповідача відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту).
Якщо відповідач здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 Договору.
Відповідно до реквізитів Договору № 101329450 від 08.09.2021, укладеного між сторонами, відповідач підписав договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором – W16075. Ідентифікацію особи підтверджено довідкою про ідентифікацію.
Відповідно до зазначених вище умов договору, ТОВ «МІЛОАН» свої зобов`язання перед ОСОБА_1 виконало та надало йому кредит в сумі 4000,00 грн., шляхом перерахування 08.09.2021 кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 . Факт перерахування ТОВ «МІЛОАН» кредитних коштів підтверджується квитанцією № 931г481г97-3005-4еГЗ-911Ь-7с57ГГа46е07_637667143581260181 від 08.09.2021.
В матеріалах справи також міститься розрахунок заборгованості за кредитним договором № 101329450 від 08.09.2021 року, відповідно до якого ОСОБА_1 має заборгованість у розмірі 22128,10 грн., яка складається з заборгованості за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) в розмірі 3078,00 грн., заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги у розмірі 17890,10 грн., заборгованості за комісіями у розмірі 1160 грн.
17.01.2022 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу № 17-01/2022-54. Згідно з умовами Договору ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги стосовно осіб, які являлись боржниками ТОВ «МІЛОАН», включно і до ОСОБА_1 за договором № 101329450 від 08.09.2021.
На підтвердження переходу прав вимоги позивач надає договір факторингу № 17-01/2022-54 від 17.01.2022, акт приймання – передачі реєстру боржників, реєстр боржників до договору факторингу № 17-01/2022-54, а також платіжне доручення № 321370005 на підтвердження оплати за договором факторингу.
10.01.2023 між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було укладено договір про відступлення прав вимоги № 10-01/2023, згідно з умовами якого ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло право грошової вимоги, включно і до ОСОБА_1 за договором № 101329450 від 08.09.2021.
На підтвердження переходу прав вимоги позивач надає договір відступлення прав вимоги № 10-01/2023, акт зарахування зустрічних однорідних вимог, акт прийому – передачі реєстру боржників, реєстр боржників до договору відступлення прав вимоги № 10-01/2023.
Відповідно до відомості про щоденні нарахування та погашення ТОВ «МІЛОАН» ОСОБА_1 здійснював оплату частки заборгованості по кредиту, тим самим здійснюючи пролонгацію строку кредитування.
Крім того, 09.09.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 77567218.
За цим договором, ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» зобов`язується передати відповідачу у власність грошові кошти (позику), на погоджений умовами договору строк, шляхом перерахування на банківський картковий рахунок відповідача, а відповідач зобов`язується повернути товариству таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики.
За взаємною згодою, сторони погодили наступні умови договору: сума кредиту складає 5950,00 грн., кредит надається строком на 30 днів, тобто до 09.10.2021. Процентна ставка фіксована. Знижена процентна ставка з другого дня користування позикою до дати повернення позики становить 0,70 % на день, процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день 2,70%.
Відповідно до реквізитів Договору № 77567218 від 09.09.2021, укладеного між сторонами, відповідач підписав договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «48mYwGIYw2». 
Відповідно до зазначених вище умов договору, ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» свої зобов`язання перед ОСОБА_1 виконало та надало йому кредит в сумі 5950,00 грн., номер платежу а0574520-4а09-4103-96а1-Ш8ас1а51а017 від 09.09.2021.
22.02.2022 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу № 22/02/2022, згідно з умовами якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло право грошової вимоги, включно і до ОСОБА_1 за договором № 77567218 від 09.09.2021.
На підтвердження переходу прав вимоги позивач надає договір факторингу № 22/02/2022 від 22.02.2022, акт приймання – передачі реєстру боржників, реєстр боржників до договору факторингу № 22/02/2022, а також платіжне доручення № 333740001 на підтвердження оплати за договором факторингу.
10.01.2023 між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було укладено договір про відступлення прав вимоги № 10-01/2023, згідно з умовами якого ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло право грошової вимоги, включно і до ОСОБА_1 за договором № 77567218 від 09.09.2021.
На підтвердження переходу прав вимоги позивач надає договір відступлення прав вимоги № 10-01/2023, акт зарахування зустрічних однорідних вимог від 28.02.2023, акт прийому – передачі реєстру боржників, реєстр боржників до договору відступлення прав вимоги №10-01/2023.
Згідно розрахунку заборгованості за 20160,01 грн., яка складається з заборгованості за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) у розмірі 5950,00 грн., заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги у розмірі 14209,04 грн., нараховані 3% річних у розмірі 0,97 грн. Також з розрахунку вбачається, що відповідач 09.10.2021 здійснив платіж у розмірі 1243,20 грн. по сплаті відсотків за договором позики, яка врахована при визначенні остаточної суми заборгованості.
Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України.
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до правового висновку, викладеного у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, провадження № 61-7203 св 20, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, провадження № 61-8449св19, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19, провадження № 61-9071св20, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Водночас одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Крім того, згідно з ст. 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний підпис - дані в електронній формі, які додаються до інших електронних даних або логічно з ними пов`язані та призначені для ідентифікації підписувача цих даних.
Таким чином, підписавши 08.09.2021 договір № 101329450 про надання коштів на умовах споживчого кредиту електронним підписом одноразовим ідентифікатором (W16075), та 09.09.2021 договір № 77567218 (48mYwGIYw2) відповідач добровільно погодився у письмовому вигляді на умови кредитування, зокрема, розмір кредиту, порядок його надання та відсотки за користування кредитом.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Крім цього згідно п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
За ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до вимог частини першої статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
У частині 2 ст.1078 ЦК встановлено й момент переходу права вимоги за договором факторингу, за яким відступлення вимоги обумовлене певною подією – за таким договором право вимоги переходить до фактора з моменту настання цієї події.
Відповідно до ч.1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч.1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Враховуючи, що ТОВ «МІЛОАН» відповідно до Договору про споживчий кредит № 101329450 від 08.09.2021 та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відповідно до Договору позики № 77567218 від 09.09.2021 надали відповідачеві ОСОБА_1 кредити, однак відповідач кошти не повернув, тому заборгованість необхідно стягнути з відповідача на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», як нового кредитора, що отримав право грошової вимоги до відповідача.
При цьому, відповідач не скористався своїм процесуальним правом, не надав суду доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості перед ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», не довів відсутність заборгованості.
Таким чином, позовні вимоги ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» про стягнення заборгованості за кредитними договорами підлягають задоволенню.
Водночас, суд не погоджується з доводами відповідача про застосування до виниклих правовідносин ч.15 ст.14 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, з огляду на наступне.
Так, кредитні договори між ОСОБА_1 з ТОВ «МІЛОАН» і ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» були укладені 08 та 09 вересня 2021 року відповідно. Відповідно до умов Договорів та Правил надання грошових коштів у позику строк кредитування становив 15 та 30 днів, з можливістю пролонгації на 60 та 90 відповідно. 
Згідно редакції п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» станом на 08.09.2021 року (дата укладання першого договору) - військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
Аналіз змісту цієї норми, свідчить, що вона поширюється на дві категорії військовослужбовців:
1) військовослужбовці, призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період;
2) інші військовослужбовці, до яких належать військовослужбовці, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.
Для першої категорії військовослужбовців щоб скористатися пільгою необхідно надати докази їх призову на військову службу саме за призовом під час мобілізації, на особливий період. При цьому, вказана пільга надається їм на весь час їх призову.
Щодо надання пільги другій категорії військовослужбовців, тобто військовослужбовцям, які перебувають на інших видах військової служби, окрім військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, така надається їм у зв`язку з перебуванням безпосередньо в районах та у період здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення. При цьому, вказана пільга надається їм під час дії особливого періоду.
Вказані обставини мають бути підтверджені відповідними документами, визначеними Порядком надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України,захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 р. № 413.
Як вбачається з наданих відповідачем документів, а саме довідки № 457 від 20.02.2026 солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_2 .
На підтвердження зазначених обставин відповідач не надає належних та допустимих доказів, які підтверджують, що з 08.09.2021 року до 23.02.2022 року він брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебував безпосередньо в районах та у період здійснення вищезазначених заходів.
Відповідно до частини 1 статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Це означає, що за загальним правилом норма права діє стосовно фактів і відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тобто, до події, факту застосовується той закон (інший нормативно-правовий акт), під час дії якого вони настали або мали місце. Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів неодноразово висловлював Конституційний Суд України.
Так, згідно з висновками щодо тлумачення змісту статті 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп, від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99, від 5 квітня 2001 року № 3-рп/2001, від 13 березня 2012 року № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.
Єдиний виняток з даного правила, закріплений у частині 1 статті 58 Конституції України, складають випадки, коли закони та інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Конституційний Суд України також висловив позицію, згідно якої закріплення принципу незворотності дії нормативно-правового акта у часі на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта (рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп).
Відповідно до частини 2 статті 5 ЦПК України акт цивільного законодавства не має зворотної сили у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність.
Як встановлено з умов Кредитного договору проценти, нараховані кредитором в межах строку кредитування не є цивільною відповідальністю боржника за невиконання зобов`язань за цим договором, а є процентами за користування кредитними коштами, тому в даному випадку до цих правовідносин не може бути застосовано принцип зворотної сили закону у часі.
Крім того, конструкція частини 15 статті 14 Закону № 2011-ХІІ не передбачає звільнення військовослужбовців та членів їхніх сімей від сплати відсотків за користування кредитом, а лише визначає умови, за яких такі відсотки не нараховуються. Законодавець чітко встановив, що ці умови пов`язані з певними періодами проходження військової служби. Враховуючи це, підстав для застосування принципу зворотної дії закону в часі до спірних правовідносин не вбачається.
Так, з розрахунку заборгованості за кредитними договорами, доданими до позовної заяви, вбачається, що нарахування відсотків за договорами було здійснено до 23.02.2022 року, тобто до дати, з якої було оголошено воєнний стан.
Відповідачем не доведено, що під час дії вказаної редакції Закону на нього поширювалися відповідні пільги, передбачені ч.15 ст.14 Закону, оскільки суду не надано доказів, що в цей період часу відповідач був військовослужбовцем, призваним за призовом під час мобілізації або, що він, як військовослужбовець, що перебуває на службі за контрактом, брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.
Таким чином, з відповідача на користь позивача, як нового кредитора підлягає стягненню заборгованість: за Договором № 101329450 від 08.09.2021 р. у розмірі 22128,10 грн., яка складається з заборгованості за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) в розмірі 3078,00 грн., заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги у розмірі 17890,10 грн., заборгованості за комісіями у розмірі 1160 грн.; за Договором № 77567218 від 09.09.2021 р., у розмірі 20160,01 грн., яка складається з заборгованості за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) у розмірі 5950,00 грн., заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги у розмірі 14209,04 грн., нараховані 3% річних у розмірі 0,97 грн. Всього підлягає стягненню 42288,11 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені повністю, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених витрат по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн.
Крім того, представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога).
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України - При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
На підтвердження понесених витрат на правову допомогу та їх відшкодування позивачем надано: копію договору про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01.07.2024, акт про надання юридичної допомоги, детальний опис наданих послуг, Витяг з акту № 15 про надання юридичної допомоги від 31.10.2025.
У постанові від 22 березня 2023 року у справі № 758/6113/19 Верховний Суд, зменшуючи розмір заявленої до стягнення суми витрат на правову допомогу, за відсутності клопотання іншої сторони про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, зазначив наступне.
«Суд зазначає, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:
1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 137 ЦПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;
2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами третьою-п`ятою, дев`ятою статті 141 ЦПК України.
При цьому такий критерій, як обґрунтованість та пропорційність (співмірність) розміру витрат на оплату послуг адвоката до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, суд має враховувати як відповідно до пункту 4 частини 3 статті 137 ЦПК України(у разі недотримання - суд за клопотанням іншої сторони зменшує розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу), так і відповідно до пункту 2 частини 3 статті 141 цього Кодексу (у разі недотримання - суд за клопотанням сторони або з власної ініціативи відмовляє у відшкодуванні витрат повністю або частково при здійсненні розподілу).
Тобто критерії, визначені частиною 4 статті 137 ЦПК України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами частини 4 статті 141 цього Кодексу.»
У цій справі відповідач клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами в суді не заявляв.
Проте суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи і витраченого адвокатом часу.
Тому, виходячи із положень ч. 3 ст. 141 ЦПК України, враховуючи співмірність складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, критерію їх необхідності та значимості таких дій у справі, виходячи з її конкретних обставин, суд вважає, що зазначені ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» витрати на правничу допомогу в суді в розмірі 16000,00 грн. є завищеними.
Зокрема суд звертає увагу, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, з огляду на ціну позову, яка становить 42288,11 грн. Окрім цього, суд зауважує, що правова позиція сторін сталою та не зазнавала змін протягом розгляду справи. Крім того підготовка та ведення даної справи в суді не вимагала великого обсягу юридичної і технічної роботи.
З урахуванням всіх вищенаведених обставин, пропорційності та співмірності понесених судових витрат відносно предмета спору, суд доходить висновку про задоволення вимоги про відшкодування відповідачем позивачеві понесених судових витрат за надання правової допомоги частково та про стягнення з відповідача на користь позивача 5000,00 гривень, на відшкодування понесених витрат за надання правової допомоги.
Керуючись ст. 12,13,81,141,259,263-265,268,273,280, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (01133, м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306, ЄДРПОУ 44276926) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) про стягнення заборгованості - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за Договорами № 101329450 від 08.09.2021 та № 77567218 від 09.09.2021 у розмірі 42288 (сорок дві тисячі двісті вісімдесят вісім) грн 11 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, у порядку, передбаченому підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року.

Суддя: Є.В. Челюбєєв