ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2780/26 Справа № 932/3801/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Терещенко Т. П. Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2026 року м. Дніпро
Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Халаджи О. В.
суддів: Агєєва О.В., Никифоряка Л.П.,
секретар Кругман А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сенс Банк» на ухвалу Новокодацького районного суду м. Дніпра від 20 листопада 2025 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2023 року у цивільній справі за позовною заявою Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення трьох відсотків річних від простроченої суми в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України (суддя першої інстанції Терещенко Т.П.),
В С Т А Н О В И В:

У липні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Новокодацького районного суду м. Дніпра із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2023 року у цивільній справі за позовною заявою Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення трьох відсотків річних від простроченої суми в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України, в якій просив задовольнити заяву, скасувати рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, здійснити поворот виконання і повернути грошові кошти стягнуті за виконавчими листами, визнати такими, що не підлягають виконанню виконавчі листи, також стягнути судові витрати у виді судового збору в розмірі 10 585,46 грн. та витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 20 000 грн.
Ухвалою Новокодацького районного суду м. Дніпра від 20 листопада 2025 року  ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2023 року у цивільній справі за позовною заявою Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення трьох відсотків річних від простроченої суми в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України – задовольнити частково.
Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2023 року у цивільній справі №932/3801/21 за позовною заявою Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення трьох відсотків річних від простроченої суми в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України – змінено та задоволено частково в меншому розмірі.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» (код ЄДРПОУ 23494714) три проценти річних від простроченої суми заборгованості у розмірі 55 618,94 грн.
Стягнуто з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» (код ЄДРПОУ 23494714) понесені та документально підтверджені судові витрати у справі у вигляді судового збору в розмірі 417,14 грн.
Допущено поворот виконання рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2023 року у справі №932/3801/21 за позовною заявою Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення трьох відсотків річних від простроченої суми в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Зобов`язано Акціонерне товариство «Сенс Банк» (код ЄДРПОУ 23494714) повернути ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) в порядку повороту виконання рішення суду грошові кошти в розмірі 266 490,88 грн.
Стягнуто з Акціонерного товариства «Сенс Банк» (код ЄДРПОУ 23494714) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) понесені та документально підтверджені судові витрати у справі понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 5 292,73 грн.
Із вказаною ухвалою суду не погодилась представник АТ «Сенс Банк» - Тернова І.В., та подала апеляційну скаргу, в якій зазначила, що вона постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Скарга мотивована тим, що наведені заявником у заяві обставини не можуть бути віднесені до нововиявлених для перегляду заочного рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська у справі від 08.11.2023 року, яке набрало чинності 06.03.2024 року, згідно Постанови Дніпровського апеляційного суду, оскільки вони не відповідають усім необхідним умовам таких обставин у розумінні статті 423 ЦПК України.
На момент ухвалення Ленінським районним судом м. Дніпропетровська рішення у справі № 932/3801/21 від 08.11.2023 р. рішення Бабушкінського суду м. Дніпропетровська у справі № 403/14529/12 від 19.11.2015 року набрало законної сили та підлягало виконанню у сумі зазначеній у ньому, обставина, на яку вказує заявник, як на підставу перегляду заочного рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.11.2021 року у справі № 932/0801/21 не є нововиявленою, оскільки фактично вона була встановлена Постановою Дніпровського апеляційного суду 23.07.2025 року у справі № 403/14529/12, тобто протягом 4 років після ухвалення Ленінським районним судом м. Дніпропетровська рішення про стягнення коштів в порядку ст.625 ЦК України, і не могла бути відома суду на час ухвалення рішення.
ОСОБА_4 просила ухвалу Новокодацького районного суду м. Дніпра від 20 листопада 2025 року скасувати та відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2023 року за ново виявленими обставинами.
Від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначив, що обставина виправлення описки постановою Дніпровського апеляційного суду від 23 липня 2025 року у справі №403/14529/12 та солідарне стягнення з ОСОБА_5 і ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості в загальному розмірі 17673,65 доларів США та 98 104,48 гривень, а не 129 253,65 доларів США, не була і не могла бути відома суду під час розгляду справи та не могла бути встановлена з огляду на наявні у справі на час розгляду спору судом докази, але мала істотне значення для правильного вирішення справи, просив оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.
Від ОСОБА_6 , відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Представник ОСОБА_1 – адвокат Колошин В.П. у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував та просив залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.
Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що 13 червня 2007 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір №490040473, відповідно до якого п. п. 2.1. - 2.4. визначено суму кредиту у розмірі 14 475,25 доларів США, номінальну процентну ставку 13,5% річних, дату остаточного повернення кредиту - 13 червня 2013 року та цільове використання кредиту - придбання транспортного засобу (т. 1 а. с. 7-10).
Матеріалами справи також підтверджено, що 13 червня 2007 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір поруки №490040473-П за умовами якого ОСОБА_1 поручився за виконання ОСОБА_5 своїх зобов`язань по кредитному договору №490040473, укладеному між ЗАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_5 (т. 1 а. с. 11).
Також судом встановлено, що заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2015 року стягнуто солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором №490040473 від 13 червня 2007 року за тілом кредиту 11 627,64 доларів США, заборгованість по відсоткам в сумі 6 046,01 доларів США та пеню у розмірі 111 580 доларів США, а всього 129 253,65 доларів США, яке набрало законної сили 19 квітня 2016 року (т. 1 а. с. 119).
Крім того, з наявних у матеріалах справи виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та витягу з державного реєстру банків, сформованого 02 грудня 2022 року у зв`язку зі зміною найменування банку, судом встановлено, що АТ «Альфа-Банк» було змінено найменування на АТ «Сенс Банк» (т. 1 а. с. 129-130).
Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2023 року в справі №932/3801/21 частково задоволено позовні вимоги АТ «Сенс Банк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , про стягнення трьох процентів річних від простроченої суми в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України, де стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» три проценти річних від простроченої суми заборгованості у розмірі 320 126,01 грн., та понесені і документально підтверджені судові витрати у справі у вигляді судового збору в розмірі 4 801,89 грн., у рівних частках по 2 400,95 грн. з кожного (т. 1 а. с. 207-215).
Судом також встановлено, що постановою Дніпровського апеляційного суду від 06 березня 2024 року в справі №932/3801/21 залишено без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_3 та залишено без змін рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2023 року, яка набрала законної сили 06 березня 2024 року (т. 2 а. с. 22-26).
Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2024 року у справі №403/14529/12 задоволено заяву представника ОСОБА_2 - адвоката Шевкової К.І. про виправлення описки в рішенні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2015 року, вказавши в резолютивній частині вказаного рішення, що стягненню солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа Банк» підлягає пеня в сумі 98104,48 грн. (т. 2 а. с. 33-34).
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 23 липня 2025 року у справі № 403/14529/12 задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 і скасовано ухвалу Шевченківського районного суду м. Дніпра від 15 травня 2025 року, та задоволено заяву ОСОБА_1 про виправлення описки в рішенні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2015 року, відповідно до якої викладено другий абзац резолютивної частини рішення в редакції: «стягнути солідарно з ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_1 ) та ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» (код ЄДРПОУ 23494714) заборгованість за кредитним договором № 490040473 від 13 червня 2007 року за тілом кредиту 11627,64 доларів США, заборгованість по відсоткам в сумі 6046,01 доларів США та пеню у розмірі 98 104,48 гривень, а всього 17673,65 доларів США та 98 104,48 гривень».
Частково задовольняючи заяву ОСОБА_1 , місцевий суд виходив з того, що, на час ухвалення рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2023 року в справі №932/3801/21, не було відомо, що у рішенні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2015 року, яке набрало законної сили 19 квітня 2016 року, було допущено описку, яку виправлено лише на підставі постанови Дніпровського апеляційного суду від 23 липня 2025 року у справі №403/14529/12, а також при застосування повороту виконання рішення вказав на те, що ОСОБА_1 було в порядку виконання рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2023 року в справі №932/3801/21 перераховано грошові кошти в розмірі 320 126,01 грн. та суму судового збору 2 400,95 грн. на рахунок отримувача АТ «Сенс Банк», а вказане рішення суду було змінено за результатами перегляду за нововиявленими обставинами в частині стягнення заборгованості в меншому розмірі – 55 618,94 грн.
Апеляційний суд погоджується з вказаним висновком місцевого суду.
Відповідно до вимог частин 1, 2 статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.
Частиною 4 вказаної норми закону визначено, що не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи, та докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.
Даний правовий висновок наведений у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі №726/938/18.
Вказане вище є правовою позицією щодо загальних принципів перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами. До таких же висновків дійшла у постанові від 25.05.2021 Велика Палата Верховного Суду у справі №752/4995/17.
Верховний Суд у свої постановах також неодноразово наголошував на тому, що нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу рішення суду щодо вирішення спору по суті. До нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору по суті.
Щодо застосування загальних принципів перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами у даній справі, то колегія суддів виходить з того, що нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення щодо вирішення спору по суті.
Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом 28 серпня 2019 року при розгляді справи №419/3259/12, нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.
При цьому неподання стороною або особою, яка бере участь у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.
Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених статтею 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.
Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.
Вирішуючи питання про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, суд має виходити з визначених частиною 2 статті 423 ЦПК України підстав, перелік яких є вичерпним. Такими підставами, зокрема, є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України).
Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених цим пунктом, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.
Вказана позиція висловлена в Постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 726/938/18 (провадження № 61-14879св19).
Згідно з роз`ясненнями, викладеними в пунктах 4-6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами" від 30.03.2012 N 4, судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неналежне повідомлення заявника про час і місце розгляду справи, неповне встановлення фактичних обставин справи, порушення порядку дослідження доказів) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.
Отже, підставою перегляду будь-якого судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами є те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи.
Даний правовий висновок наведений у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі №726/938/18.
Вказане вище є правовою позицією щодо загальних принципів перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами. До таких же висновків дійшла у постанові від 25.05.2021 Велика Палата Верховного Суду у справі №752/4995/17.
Верховний Суд у свої постановах також неодноразово наголошував на тому, що нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу рішення суду щодо вирішення спору по суті. До нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору по суті.
Щодо застосування загальних принципів перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами у даній справі, то колегія суддів виходить з того, що нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення щодо вирішення спору по суті.
Згідно із ч. 3 ст. 444 ЦПК України суд вирішує питання про поворот виконання, якщо за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.
Згідно із ч. 6 ст. 444 ЦПК України до заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем.
Поворот виконання рішення полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Тому суди на забезпечення такої гарантії відновлення прав учасників процесу, як поворот виконання рішення мають задовольняти відповідні заяви та повертати відповідачеві стягнені кошти за скасованим судовим рішенням у разі відсутності обмежень, установлених законом.
Подібні висновки зроблені у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20 червня 2019 року у справі №336/9595/14 (провадження №61-14640сво18), у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2019 року у справі №569/15646/16-ц (провадження №14-375цс19) та постанові Верховного Суду у складі Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 травня 2022 року у справі №405/3788/19 (провадження №61-826св22).
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2011 року №13-рп/2011 поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.
Як було встановлено матеріалами справи та не заперечується учасниками справи, що постановою Дніпровського апеляційного суду від 23 липня 2025 року у справі № 403/14529/12 задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 і скасовано ухвалу Шевченківського районного суду м. Дніпра від 15 травня 2025 року, та задоволено заяву ОСОБА_1 про виправлення описки в рішенні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2015 року, відповідно до якої викладено другий абзац резолютивної частини рішення в редакції: «стягнути солідарно з ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_1 ) та ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» (код ЄДРПОУ 23494714) заборгованість за кредитним договором № 490040473 від 13 червня 2007 року за тілом кредиту 11627,64 доларів США, заборгованість по відсоткам в сумі 6046,01 доларів США та пеню у розмірі 98 104,48 гривень, а всього 17673,65 доларів США та 98 104,48 гривень».
Отже враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що на момент ухвалення рішення Ленінським районним судом м. Дніпропетровська від 08 листопада 2023 року у справі №932/3801/21, обставина щодо наявності описки в рішенні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2015 року у справі №103/14529/12 в частині стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , заборгованості існувала, однак під час розгляду даної цивільної справи про стягнення з відповідачів сум заборгованості за невиконання рішення суду від 19 листопада 2015 року, останнім не була відома, а тому колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду щодо наявності підстав для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами та відхиляє доводи АТ «Сенс Банк», що наявність описки та її виправлення на підставі постанови апеляційного суду від 23 липня 2025 року не є нововиявленою обставиною.
Заперечень щодо незгоди із оскаржуваною ухвалою суду в частині повороту виконання рішення апеляційна скарга не містить, а тому апеляційний суд також погоджується із допущенням повороту виконання рішення ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2023 року в межах даної цивільної справи.
Апеляційний суд не вбачає підстав для скасування законної ухвали, оскільки вона є такою, що постановлена з дотримання норм матеріального та процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що наведені в апеляційній скарзі доводи не містять у собі посилань на обставини чи докази, якими спростовуються встановлені судом обставини та не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Також суд враховує прецедентну практику ЄСПЛ. Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata принципу остаточності рішень суду. Цей принцип передбачає, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду тільки тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (рішення ЄСПЛ від 3.04.2008 у справі «Ponomaryov v. Ukraine», п.40).
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, не ґрунтуються на нормах права, та не дають підстав для висновку про порушення процесуального права або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення

Керуючись статтями 367, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сенс Банк» залишити без задоволення.
Ухвалу Новокодацького районного суду м. Дніпра від 20 листопада 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає

Судді:          О.В. Халаджи

О.В. Агєєв

Л.П. Никифоряк
Повний текст судового рішення складено 08 квітня 2026 року.

Головуючий-суддя         О. В. Халаджи