Красилівський районний суд Хмельницької області    

Справа № 677/167/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)

17.03.2026 м.Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області
в складі: головуючого судді Федишина І.В.,
за участю секретаря судового засідання Панасюк Д.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокрай» про визнання відсутнім права оренди земельної ділянки, зобов`язання повернення земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю Агрокрай» (надалі – ТОВ «Агрокрай»), у якому просить визнати відсутнім з 18.03.2025 право ТОВ «Агрокрай» на земельну ділянку з кадастровим номером 6822789200:07:003:0023, що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, орендарем якої є ТОВ «Агрокрай» згідно договору оренди від 17.03.2015; зобов`язати ТОВ «Агрокрай» повернути земельну ділянку з кадастровим номером 6822789200:07:003:0023 площею 2,4566 га ОСОБА_1 . 
В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що 17.03.2015 між його матір`ю ОСОБА_2 та ТОВ «Агрокрай» було укладено договір оренди земельної ділянки строком на 10 років. Об`єктом оренди є земельна ділянка загальною площею 2,4566 га з кадастровим номером 6822789200:07:003:0023. 20.05.2021 зазначена земельна ділянка перейшла йому у власність у порядку спадкування відповідно до свідоцтва про право на спадщину № 568 (номер запису про право власності відповідно до відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно: 42046526). У березні 2025 року строк дії договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером 6822789200:07:003:0023 закінчився. Після припинення дії договору ТОВ «Аргокрай» земельну ділянку йому не повернуло та продовжує користуватися нею без належних правових підстав. Після смерті матері договорів оренди щодо земельної ділянки з кадастровим номером 6822789200:07:003:0023 на новий строк чи додаткових угод з ТОВ «Агрокрай» він не підписував. Крім того, відомості про нього як орендодавця в реєстр речових прав не вносились. 06.11.2025 він подав на ім`я директора ТОВ «Агрокрай» Білявця О.П. лист-повідомлення, в якому просив повернути земельну ділянку з кадастровим номером 6822789200:07:003:0023. На вказаний лист він отримав відповідь з відмовою в зв`язку з тим, що, на думку орендаря, договір оренди був поновлений на той самий строк і на тих самих умовах. 21.11.2025 він повторно направив на ім`я директора ТОВ «Агрокрай» ОСОБА_3 лист-повідомлення, до якого додав акт прийому передачі земельної ділянки. На вказаний лист відповіді він не отримав. Крім того зазначає, що жодних листів (повідомлень, пропозицій, тощо) від ТОВ «Агрокрай» про їх намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк чи поновити договір оренди землі ні до закінчення дії договору оренди, ні після йому не надходило. Вважає, що за таких обставин у відповідача відсутні законні підстави для користування спірною земельною ділянкою, а його право як власника підлягає судовому захисту.
Ухвалою суду від 12.02.2026 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 03.03.2026 закрито підготовче провадження в справі та призначено справу до судового розгляду.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, подав письмову заяву, в якій просив суд розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав.
Відповідач, належно повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності чи про відкладення розгляду справи не подав, що суд розцінює як неявку до суду без поважних причин та нехтування своїми процесуальними правами, спрямоване на невиправдане затягування процесу.
Так, відповідно до ч. 5 ст. 128 ЦПК судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше, ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.
Згідно ч. 8 ст. 128 ЦПК днем вручення судової повістки є:
1) день вручення судової повістки під розписку;
2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи;
3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;
4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Ухвалу суду від 03.03.2026 про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 9 год. 17.03.2026, а також судову повістку доставлено відповідачу ТОВ «Агрокрай» в його електронний кабінет 04.03.2026, завчасно, про що свідчать довідки, складені відповідальним працівником суду, які знаходяться в матеріалах справи. 
Частиною 3 статті 131 ЦПК передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки в судове засідання. В разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Частинами 1, 3 статті 223 ЦПК визначено, що неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті; якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи в разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин, приймаючи до уваги те, що відповідач, належно повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзиву не подав та те, що позивач не заперечив проти такого вирішення справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі тих доказів, які є в матеріалах справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини.
ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_2 є власником земельної ділянки з кадастровим номером 6822789200:07:003:0023, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину № 568 (номер запису про право власності відповідно до відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно: 42046526).
17.03.2015 ОСОБА_2 уклала з ТОВ «Агрокрай» договір оренди належної їй вищезазначеної земельної ділянки площею 2,4566 га, цільове призначення для ведення товарного виробництва, з кадастровим номером 6822789200:07:003:0023 (п. 1 Договору).
Згідно п. 8 Договору договір укладено на строк 10 років (у разі укладання договору оренди землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва – з урахуванням ротації культур згідно з проектом землеустрою).
По закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, Орендар має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди на новий строк (поновлення договору оренди землі), про що він повідомляє Орендодавця до спливу строку договору в строк, не пізніше ніж за місяць до спливу строку Договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.
Тобто строк дії договору оренди діяв до 17.03.2025 та право оренди відповідача було чинним до цієї дати.
Відповідно до п. 44 Договору цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його державної реєстрації.
ОСОБА_2 передала, а ТОВ «Агрокрай» прийняло земельну ділянку кадастровий номер 6822789200:07:003:0023 площею 2,4566 га для товарного виробництва, яка знаходиться на території Чернелівської сільської ради за межами села, що підтверджується Актом прийому-передачі об`єкта оренди (земельної ділянки) за договором оренди від 17.03.2015 і відповідно до п. 4 є невід`ємною частиною Договору.
Відповідно до Акту визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 17.03.2015 власником земельної ділянки (частки паю) ОСОБА_2 та керівником ТОВ «Агрокрай» Білявцем О.П. було проведено визначення меж земельної ділянки (частки паю) площею 2,4566 га згідно проекту землеустрою та державного акта серії ЯБ № 366217, зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010675600205 від 11.09.2006, розташованої на території Чернелівської сільської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла.
ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом 20.05.2021 набув право власності на спірну земельну ділянку, а тому до нього як до спадкоємця перейшли права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки, в тому числі й за договором оренди від 17.03.2015, укладеного з відповідачем.
Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 257481972 від 20.05.2021, на підставі свідоцтва про право на спадщину № 568 державним реєстратором приватним нотаріусом Шлейник М.С. відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 58246837 від 20.05.2021 внесено запис про приватну власність земельної ділянки кадастровий номер 6822789200:07:003:0023 площею 2,4566 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, ОСОБА_1 . 
Листами-повідомленнями позивача від 30.10.2025, 06.11.2025 та 21.11.2025 адресованих відповідачу, ОСОБА_1 просив у зв`язку з закінченням строку дії договору оренди земельної ділянки повернути земельну ділянку кадастровий номер 6822789200:07:003:0023 площею 2,4566 га, розташовану на території Чернелівської сільської ради, додавши акт прийому-передачі. 
Кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.
Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).
Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови в судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (постанова Верховного Суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23), постанова Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року в справі № 607/20787/19 (провадження № 61-11625сво22)).
Предметом цього спору є визнання припиненим права користування земельною ділянкою та її повернення з підстав закінчення строку дії договору оренди.
Майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства щодо договору найму, регулюються актами земельного законодавства - ЗК України, Законом України «Про оренду землі».
Згідно частини четвертої статті 32 Закону України «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (в тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.
Відповідно до частин першої, третьої статті 148-1 ЗК України до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває в користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки.
В силу ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про оренду землі» № 161-XIV від 06.10.1998 (далі - Закон № 161-XIV) (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Відповідно до ч. 4 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.
Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі», яка кореспондується з положеннями ч. 1 ст. 93 ЗК України, оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
В силу ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Ч. 1 ст. 14 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі укладається в письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.
Згідно ч. 1 ст. 30 Закону України «Про оренду землі» зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін.
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.
Відповідно до законодавчого визначення правочином є, перш за все, вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів). У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права.
Суд зазначає, що строк дії права оренди земельної ділянки нерозривно пов`язаний із строком дії договору оренди землі, на підставі якого це право набувається, а тому право оренди земельної ділянки не може існувати довше, ніж сам договір оренди землі.
Сторони договору оренди землі в письмовій формі виклали строк оренди - 10 років з дати укладання договору. Щодо іншого строку, або кінцевої дати договору оренди, договору не укладали.
Отже, строк дії договорів оренди розпочався 17.03.2015 та закінчився 17.03.2025.
Згідно ч. 1 ст. 31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.
Статтею 34 Закону України "Про оренду землі" визначено, що в разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором.
Відповідно до частин першої-п`ятої статті 33 Закону України «Про оренду землі» (тут і далі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).
Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі в строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.
До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.
Отже, стаття 33 Закону № 161-ХІV прямо передбачала подання орендарем у строки, визначені в частині другій цієї статті, повідомлення саме про поновлення договору оренди землі та проект додаткової угоди про таке поновлення. Шляхом надсилання орендодавцю відповідного письмового повідомлення орендар мав завчасно продемонструвати наявність у нього наміру продовжити користування земельною ділянкою. А орендодавець, будучи обізнаним з таким наміром, отримував можливість спланувати подальші дії в зв`язку зі спливом строку договору оренди землі, зважити доцільність пошуку інших потенційних орендарів, а за їх наявності - зіставити пропоновані ними умови оренди з умовами, викладеними в проекті додаткової угоди, яку надав орендар.
При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.
Велика Палата Верховного Суду зауважує, що незалежно від того, чи бажають сторони змінити умови оренди на майбутнє, покладення на орендаря обов`язку з надсилання листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі з проектом відповідної додаткової угоди до спливу строку цього договору є вигідним для обох сторін і не є надмірно обтяжливим для будь-кого з них. Якщо орендар розраховував на відсутність потенційних орендарів (про яких орендодавець не зобов`язаний повідомляти) та завчасно не надіслав орендодавцеві лист-повідомлення про поновлення договору оренди землі, а просто продовжив користуватися земельною ділянкою після спливу строку цього договору, він втрачав право оренди та ризикував отримати відмову орендодавця в укладенні нового договору оренди землі.
Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.
Частини п`ята та шоста статті 33 Закону № 161- ХІV встановлюють загальне та спеціальне правила продовження орендних правовідносин:
За загальним правилом, викладеним у частині п`ятій статті 33 Закону № 161- ХІV, орендодавець у місячний строк із дня отримання листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі з проектом відповідної додаткової угоди їх розглядає, за потреби узгоджує з орендарем істотні умови договору, може повідомити орендаря про наявність обґрунтованих заперечень проти поновлення договору оренди землі, а за відсутності таких заперечень - вирішує поновити договір оренди землі й укладає з орендарем відповідну додаткову угоду.
Порушення орендодавцем місячного терміну для направлення орендареві листа-повідомлення про заперечення в поновленні договору оренди землі (за наявності таких заперечень) у відповідь на вчасно відправлений орендарем лист-повідомлення про поновлення цього договору з проектом відповідної додаткової угоди дає орендареві, який добросовісно продовжує користуватися земельною дідянкою після закінчення строку договору оренди, підстави розраховувати на поновлення такого договору в силу частини шостої статті 33 Закону № 161-ХІУ. Інакше кажучи, в такому разі відсутність листа-повідомлення орендодавця про заперечення в поновленні договору оренди землі можна кваліфікувати як його мовчазну згоду на поновлення цього договору на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені у ньому раніше. Але таке поновлення обов`язково оформляється шляхом підписання сторонами додаткової угоди, а в разі якщо орендодавець цього не робить, - у судовому порядку за вимогою про визнання укладеною додаткової угоди та з фіксацією її повного тексту у резолютивній частині рішення суду (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справах № 313/350/16-ц і № 159/5756/18).
При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється (частина четверта статті 33 вказаного Закону).
Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами в місячний строк в обов`язковому порядку (частина восьма статті 33 Закону № 161- ХІV). Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді (частина одинадцята статті 33 Закону № 161- ХІV).
Без укладення додаткової угоди до договору оренди землі завершення процедури поновлення такого договору було неможливим. Така угода має ознаки не тільки зобов`язального, але й речового договору, оскільки засвідчує волю сторін на передання земельної ділянки в тимчасове володіння орендареві на новий строк. Тому зазначена додаткова угода згідно пункту 1 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є підставою для державної реєстрації права оренди на новий строк. Саме з цією реєстрацією закон пов`язує виникнення права оренди (ст. 125 ЗК України). Тому не можна вважати, що поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ч. 6 ст. 33 Закону № 161- ХІV, є «автоматичною» пролонгацією орендних правовідносин.
У постановах Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 в справі № 594/376/17-ц, від 22.09.2020 в справі № 313/350/16-ц суд виснував, що для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ч. 6 ст. 33 Закону 161-ХІV, необхідна наявність таких юридичних факторів: орендар належно виконує його обов`язки за цим договором; він повідомив орендодавця в установлені законом строки про намір поновити договірні відносини на новий строк; до листа-повідомлення додав проект додаткової угоди про поновлення договору оренди землі; продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець упродовж місяця після закінчення строку договору оренди землі письмово не повідомив орендаря про заперечення у поновленні цього договору. 
Згідно абзацу 4 розділу IX «Перехідні положення» Закону України «Про оренду землі» правила, визначені статтею 126-1 ЗК України щодо поновлення договорів оренди землі поширюються на договори оренди землі, укладені або змінені після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», а поновлення договорів оренди землі, укладених до набрання чинності зазначеним Законом, здійснюється на умовах, визначених такими договорами, за правилами, чинними на момент їх укладення.
Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» набрав чинності 16 січня 2020 року.
Тобто, всі договори оренди землі, які були укладені до набрання чинності цього Закону, поновлюються на умовах, визначених у цих договорах за встановленими законодавством правилами, які були чинні на момент їх укладення.
Аналіз зазначених норм свідчить про те, що для продовження договірних орендних відносин необхідно волевиявлення на це сторін договору, досягнення ними згоди на поновлення договору із застосуванням переважного права орендаря на продовження договору оренди, в тому числі на змінених умовах (частини перша-п`ята статті 33 Закону України «Про оренду землі), або пасивна згода сторін договору на продовження договору на тих самих умовах на той самий строк - пролонгація договору (частина шоста статті 33 Закону України «Про оренду землі»).
Отже, із системного аналізу статей 626, 777 ЦК України та частин другої-шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі» вбачається, що для поновлення договору оренди землі з підстави продовження користування земельною ділянкою (частина шоста статті 33 Закону України «Про оренду землі»), необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов`язки за договором (частина перша статті 33 Закону України «Про оренду землі»); до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк (абзац другий частини першої статті 777 ЦК України, частина друга статті 33 Закону України «Про оренду землі»); до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватися виділеною земельною ділянкою (частина шоста статті 33 Закону України «Про оренду землі»); орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору (частина шоста статті 33 Закону України «Про оренду землі»).
У цьому випадку договір оренди земельної ділянки продовжується на той самий строк та на тих самих умовах.
У частині восьмій статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами в місячний строк в обов`язковому порядку.
Без укладення додаткової угоди до договору оренди землі завершення процедури поновлення такого договору є неможливим. Така угода має ознаки не тільки зобов`язального, але й речового договору, оскільки засвідчує волю сторін на передання земельної ділянки в тимчасове володіння орендареві на новий строк. Тому зазначена додаткова угода згідно пункту 1 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є підставою для державної реєстрації права оренди на новий строк. Саме з цією реєстрацією закон пов`язує виникнення права оренди (стаття 125 ЗК України). Тому не можна вважати, що поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренди землі», є автоматичною пролонгацією орендних правовідносин.
Такі висновки викладені, зокрема, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 серпня 2021 року в справі № 903/1030/19, постанові Верховного Суду від 02 лютого 2026 року в справі № 470/565/24.
Єдиний механізм оформлення продовження орендних відносин, а саме шляхом укладення згаданої у частинах третій, п`ятій - восьмій статті 33 Закону додаткової угоди підтверджує змістовну єдність усіх приписів цієї статті.
Верховний Суд неодноразово в своїх постановах вказував, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень є підставою для внесення відомостей (записів) про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Після початку відображення таких відомостей (записів) у цьому реєстрі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень вичерпують свою дію. Тому належним способом захисту прав орендодавця, який у спірних правовідносинах вважає, що зареєстроване право оренди відсутнє, є його вимога до особи, за якою зареєстроване право оренди, про визнання відсутнім права оренди. Відповідно до пункту 9 частини першої статті 27 Закону № 1952-IV судове рішення про задоволення такої вимоги є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про припинення права оренди відповідача (постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.11.2023 у справі №513/879/19, Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19.02.2024 у справі № 567/3/22, Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14.08.2024 у справі № 385/83/23).
Недотримання відповідачем вимог ст. 33 ЗУ "Про оренду землі" призвело до того, що додаткова угода про поновлення сторонами строку дії договору оренди землі не укладена, а дія договору оренди припинилася 17.03.2025, і, як наслідок, - припинилося право оренди відповідача на спірну земельну ділянку.
Отже, відповідачем не було дотримано процедури, встановленої ст. 33 Закону України «Про оренду землі», яка надає орендареві право розраховувати на можливість такого поновлення в силу закону.
Відповідач не дотримався процедури укладення договору оренди землі на новий строк, а саме не направив на адресу позивача листа-повідомлення про укладення договору оренди на новий строк з проєктом такого договору та після закінчення строку дії договору оренди продовжує користуватися земельною ділянкою, належною на праві власності позивачу, вимоги про її повернення ігнорує.
Зважаючи на вищевказане, оскільки позивач відмовився від пролонгації договору, договір оренди землі припинився в зв`язку з закінченням строку, на який його було укладено, а відповідач продовжує фактичне використання земельної ділянки, суд приходить до висновку про відсутність у відповідача права оренди земельної ділянки, а відтак позов у цій частині підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги в частині зобов`язання поверння земельної ділянки.
Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до пп. «б» ч. 1 ст. 90 Земельного кодексу України власник земельної ділянки має право самостійно господарювати на землі.
Частиною першою статті 3 ЦК України встановлено, що загальними засадами цивільного законодавства є: неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; свобода договору; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.
Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Частинами першою-другою статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.
Згідно частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками (частина перша статті 78 ЗК України).
Згідно ч.1 ст. 34 Закону України «Про оренду землі» в разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.
У п. 7.27 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року в справі № 145/2047/16 вказано, що зайняття земельних ділянок фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не є пов`язаним з позбавленням власника його права володіння на цю ділянку. Тож у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельних ділянок вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема шляхом заявлення вимоги про повернення таких ділянок.
Суд констатує, що за обставинами справи мета позивача спрямована на усунення перешкод йому як власнику, в користуванні та розпорядженні цією ділянкою шляхом її повернення від відповідача в зв`язку з припиненням договору оренди землі.
Встановивши таку мету позову, суд розглядає вимогу про витребування земельної ділянки від відповідача як вимогу про повернення цієї земельної ділянки позивачу за правилами негаторного позову, яка підлягає задоволенню в зв`язку з припиненням права оренди відповідача на земельну ділянку позивача.
Так, Верховний Суд у п. 37 постанови від 25 червня 2025 року в справі № 551/682/23 звернув увагу на те, що вимоги про повернення земельної ділянки та скасування рішення про державну реєстрацію цього права оренди не замінюють належну вимогу про визнання відсутнім права оренди. Додатково до вказаної належної вимоги суд може також задовольнити вимогу про повернення відповідачем земельної ділянки, але лише за умов, що останній нею користується за відсутності права її оренди.
Оскільки відповідач не довів у встановленому законом порядку законності підстав користування належною позивачеві земельною ділянкою, якою продовжує користуватися, цим порушуються права на користування та розпорядження належним позивачу майном.
Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись стст. 1, 2, 32, 34 Закону України «Про оренду землі», стст. 13, 14, 30, 31, 33, 34, 78, 93, 124, 125, 126-1, 148-1 ЗК України, стст. 15, 16, 202, 317, 319, 321, 391, 626, 777, 792 ЦК України, стст. 2, 3, 10, 12, 13, 23, 76-82, 89, 95, 133, 137, 141, 223, 258, 259, 263-265, 268, 272-282, 284, 289, 352, 354, 355 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокрай» про визнання відсутнім права оренди земельної ділянки, зобов`язання повернення земельної ділянки задовольнити.
Визнати відсутнім з 18 березня 2025 року право оренди товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокрай» на земельну ділянку з кадастровим номером 6822789200:07:003:0023 загальною площею 2,4566 га, розташовану на території Чернелівської сільської ради за межами села, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , орендарем якої є товариство з обмеженою відповідальністю «АГРОКРАЙ» згідно договору оренди від 17.03.2015, укладеним між ОСОБА_2 та товариством з обмеженою відповідальністю «АГРОКРАЙ».
Зобов`язати товариство з обмеженою відповідальністю «АГРОКРАЙ» усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 6822789200:07:003:0023, загальною площею 2,4566 га, розташованою на території Чернелівської сільської ради за межами села, що належить на праві власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом повернення вказаної земельної ділянки власнику ОСОБА_1 . 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Інші учасники справи, а також відповідач у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРОКРАЙ», код ЄДРПОУ: 32883758, юридична адреса: вул. Козацька, 1, м. Красилів, Хмельницький район, Хмельницька область, поштовий індекс 31000. 

Суддя	  	І. В. Федишин