П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 400/10294/25	

Головуючий в 1 інстанції: Брагар В.С.
Дата і місце ухвалення: 15.12.2025, м. Миколаїв
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді: Тарновецького І.І.,
суддів: Бойка А.В.,
Шевчук О.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2025 року у справі №400/10294/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:
У вересні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом, в якому просив: 
- визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області від 27 липня 2025 року № 143650012026 щодо відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 період його роботи у ТОВ «Агротекс-Миколаїв» та у «ТОВ «Південь Агро Інвест» у період з 01.03.2001 року по 30.05.2022 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.07.2025 про призначення пенсії на пільгових умовах з урахуванням висновків суду та при вирішенні питання призначити і виплачувати ОСОБА_1 пільгову пенсію з 15.07.2025 р.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2025 року адміністративний позов задоволено частково.
Суд визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 27 липня 2025 року №143650012026 щодо відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах ОСОБА_1 .
Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 період його роботи у ТОВ «Агротекс-Миколаїв» та у «ТОВ «Південь Агро Інвест» у період з 01.03.2001 року по 30.05.2022 року та повторно розглянути заяву від 15.07.2025 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області подало апеляційну скаргу, в якій посилається на 

неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність у позивача права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Апелянт вказує, що спірні періоди роботи не можуть бути зараховані до пільгового стажу, оскільки надані довідки не підтверджені первинними документами, які знаходяться на тимчасово окупованій території, що унеможливлює перевірку достовірності таких відомостей.
Також апелянт зазначає, що у позивача відсутній необхідний пільговий стаж, передбачений законодавством, у зв`язку з чим підстави для призначення пенсії на пільгових умовах відсутні.
З огляду на викладене просив суд скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.
Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 15 липня 2025 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, яка була розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області.
На підтвердження наявності необхідного стажу позивачем подано, зокрема, трудову книжку та довідки про підтвердження наявного трудового стажу від 10 липня 2025 року, видані ТОВ «Агротекс-Миколаїв» та ТОВ «Південь Агро Інвест», відповідно до яких позивач працював повний робочий день трактористом-машиністом та був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції протягом повного польового періоду.
За результатами розгляду поданої заяви, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області прийнято рішення №143650012026 від 23 липня 2025 року про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу. 
Підставою для відмови зазначено неврахування періодів роботи позивача у ТОВ «Агротекс-Миколаїв» та ТОВ «Південь Агро Інвест», оскільки довідки видані без належного підтвердження первинними документами, які знаходяться на тимчасово окупованій території. 
Не погодившись із таким рішенням, позивач звернувся до суду першої інстанції з цим адміністративним позовом.
Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що наданими позивачем доказами, зокрема трудовою книжкою та довідками підприємств, підтверджується його робота трактористом-машиністом, безпосередньо зайнятим у виробництві сільськогосподарської продукції протягом повного польового періоду, що дає право на зарахування відповідних періодів до пільгового стажу, а відсутність можливості перевірки первинних документів у зв`язку з їх перебуванням на тимчасово окупованій території не може бути підставою для відмови у зарахуванні такого стажу, у зв`язку з чим дійшов висновку про протиправність рішення відповідача та необхідність його скасування із зобов`язанням повторно розглянути заяву позивача.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості.
Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Законом України «Про пенсійне забезпечення».
Відповідно до пункту 3 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком на пільгових умовах мають чоловіки, які працюють трактористами-машиністами та безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції, після досягнення 55 років і за наявності відповідного страхового та спеціального стажу.
Згідно зі статтею 62 Закону України №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Відповідно до статті 44 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств та перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637, передбачено, що у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж встановлюється на підставі інших документів.
Згідно з пунктом 20 зазначеного Порядку для підтвердження спеціального стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій.
Отже, законодавством прямо передбачено можливість підтвердження спеціального стажу не лише записами трудової книжки, але й іншими документами, зокрема довідками підприємств.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 працював: у ТОВ «Агротекс-Миколаїв» у період з 01 березня 2001 року по дату переведення на інше підприємство на посаді тракториста-машиніста; у ТОВ «Південь Агро Інвест» у період до 30 травня 2022 року на посаді тракториста-машиніста.
Вказані обставини підтверджуються записами трудової книжки позивача, які містять відомості про прийняття на роботу, переведення та звільнення, а також довідками про підтвердження наявного трудового стажу від 10 липня 2025 року, виданими зазначеними підприємствами.
Згідно з наведеними довідками позивач працював повний робочий день трактористом-машиністом та був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції протягом повного польового періоду.
Підставою для відмови визначено неврахування зазначених періодів роботи до пільгового стажу у зв`язку з відсутністю можливості перевірки первинних документів.
Оцінюючи надані позивачем довідки підприємств як докази у справі, колегія суддів виходить з такого.
Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637, для підтвердження спеціального стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій.
Надані позивачем довідки містять відомості про періоди роботи, займані посади, характер виконуваної роботи та умови праці, що відповідає вимогам, встановленим зазначеним Порядком.
Колегія суддів зазначає, що такі довідки є належним та допустимим доказом у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки видані підприємствами за місцем роботи позивача та містять необхідні реквізити.
При цьому відсутність у відповідача можливості перевірити первинні документи, на підставі яких видані зазначені довідки, не свідчить про їх недостовірність та не є підставою для їх неврахування.
Обов`язок доведення обставин, на які посилається суб`єкт владних повноважень, покладається саме на такого суб`єкта, проте відповідачем не надано жодних доказів, які б спростовували відомості, зазначені у наданих позивачем документах.
Таким чином, надані позивачем довідки у сукупності з іншими доказами є достатніми для підтвердження виконання ним робіт, що дають право на зарахування відповідних періодів до пільгового стажу.
Колегія суддів також враховує, що неможливість перевірки первинних документів зумовлена їх перебуванням на тимчасово окупованій території України, що є обставиною, яка не залежить від позивача.
У такому випадку покладення негативних наслідків у вигляді відмови у призначенні пенсії на особу, яка добросовісно подала всі наявні у неї документи, суперечило б принципу верховенства права та гарантіям права на соціальний захист.
За таких обставин підстави для відмови у зарахуванні відповідного стажу відсутні.
Колегія суддів враховує правові висновки Верховного Суду, викладені, зокрема, у постановах від 10 жовтня 2019 року у справі №540/1478/18 та від 03 березня 2021 року у справі №520/9709/19, відповідно до яких відсутність можливості перевірки первинних документів, у тому числі у зв`язку з їх перебуванням на тимчасово окупованій території, не може бути підставою для відмови у зарахуванні стажу за наявності інших належних доказів.
Зазначені правові висновки є релевантними до спірних правовідносин та підлягають застосуванню у даній справі.
Доводи апелянта про відсутність у позивача необхідного пільгового стажу, а також про недопустимість наданих довідок як доказів, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи.
Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з оцінкою доказів, наданою судом першої інстанції, та не містять обставин, які б свідчили про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права.
З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи, правильно встановив фактичні обставини та надав їм належну правову оцінку, а також правильно застосував норми матеріального права.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції та є необґрунтованими.
Підстав для скасування або зміни рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
У зв`язку із залишенням рішення суду першої інстанції без змін підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст. ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2025 року - без змін.
Судові витрати в порядку статті 139 КАС України розподілу між сторонами не підлягають.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.
Головуючий: І.І. Тарновецький

Судді: А.В. Бойко

О.А. Шевчук