СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА  

ун. № 759/28804/25
пр. № 1-кп/759/742/26 
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 квітня 2026 року  м. Київ
Святошинський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді -	ОСОБА_1 ,	
за участі секретаря судового засідання -	ОСОБА_2 , 	

розглянувши у закритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №12025100080002702 від 01.09.2025 щодо 
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, учня 11-го класу ліцею № 317 м. Києва, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, 
сторони кримінального провадження: прокурор - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинувачений - ОСОБА_3 , законний представник обвинуваченого - ОСОБА_6 , захисник - ОСОБА_7 , потерпілий - ОСОБА_8 , законний представника потерпілого - ОСОБА_9 , представник Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , представник ювенальної поліції- ОСОБА_12 

В С Т А Н О В И В:

Неповнолітній ОСОБА_3 29.08.2025, приблизно о 19.59 год., керуючи транспортним засобом - мотоциклом марки «Mustang» д.н.з. НОМЕР_1 , рухався дорогою пр. Академіка Корольова, 12-М у напрямку до вул. Симиренка в м. Києві. Під час руху водій неповнолітній ОСОБА_3 , будучи обізнаним, що транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, ігноруючи вимоги ПДР, безвідповідально ставлячись до можливості настання негативних наслідків, хоча, повинен був і міг їх передбачити, керуючи технічно справним транспортним засобом, діючи із кримінальною протиправною недбалістю, виконуючи різке прискорення, не впорався з керуванням транспортного засобу та допустив його падіння, чим допустив порушення вимог п.п. 1.5, 2.3 «б», 12.1, Правил Дорожнього руху України, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, а саме:
- пункт 1.5: дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;
- підпункт «б» пункту 2.3: для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим транспортним засобом у дорозі;
- пункт 12.1: Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Внаслідок падіння транспортного засобу пасажир, неповнолітній ОСОБА_8 , отримав тілесні ушкодження у вигляді: відкритої травми лівої гомілки: рана на межі середньої та нижньої третини лівої гомілки, яка має сполучення із ділянкою уламкового перелому (із зміщенням уламків), нижньої третини діалізу, лівої велтикогомілкової кістки; уламковий перелом (із зміщенням) уламків нижньої третини тіла лівої малогомілкової кістки, що відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.
Порушення вимог п.п. 1.5, 2.3 «б», 12.1 Правил Дорожнього руху України водієм ОСОБА_3 , що призвело до виникнення дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками у вигляді заподіяння неповнолітньому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 тяжких тілесних ушкоджень, знаходяться у прямому причинному зв`язку.
Допитаний в судовому засіданні, за участі психолога, обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України визнав повністю та суду показав, що має право на керування мотоциклом, який належить його батьку та яким до подій керував приблизно два місяці. З потерпілим ОСОБА_8 вони товаришують. 29.08.2025 він разом з потерпілим планували поїхати в магазин. Біля школи №253 на пр. Корольова в м. Києві сіли на мотоцикл, одягли шоломи. Коли він нажав ручку газу, у мотоцикла піднялось заднє колесо і вони впали. ОСОБА_8 отримав ушкодження, він відразу викликав швидку, потім поліцію. Батьки надавали матеріальну допомогу потерпілому. Висновки експертиз не оспорює. Вину визнає та щиро розкаюється, зробив для себе належні висновки. З потерпілим продовжує спілкуватись, підтримує його.
Враховуючи те, що учасниками процесу не оспорювались фактичні обставини справи і судом встановлено, що учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позицій, в порядку ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі та обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу.
Розглянувши справу у межах пред`явленого обвинувачення, оцінюючи зібрані матеріали в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 доведена повністю, а його дії за ч.2 ст.286 КК України кваліфіковані вірно, оскільки він керуючи транспортним засобом - мотоциклом, порушив правила безпеки дорожнього руху, внаслідок чого потерпілому заподіяно тяжке тілесне ушкодження. 
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, виходячи із загальних засад призначення покарання, яке має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, враховує фактичні обставини справи, характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який віднесено до категорії тяжких злочинів, необережну форму вини, наслідки вчиненого діяння. 
Крім того, суд приймає до уваги дані про особу обвинуваченого, який є неповнолітнім, вперше притягується до кримінальної відповідальності, навчається, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра. Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є його щире каяття та вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 не встановлено.
Суд також приймає до уваги умови життя та виховання ОСОБА_3 , які встановлені у судовому засіданні та не суперечать інформації, викладеній у досудовій доповіді. Відповідно до соціально-психологічної характеристики обвинуваченого з досудової доповіді, орган пробації визначив ризик вчинення повторного правопорушення обвинуваченим, як низький. 
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі.
Вчинення злочину неповнолітнім, конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, умови проживання та виховання ОСОБА_3 , дані досудової доповіді, а також приймаючи до уваги, що реальне позбавлення волі є найсуворішим покаранням, суд вважає можливим застосувати ст.ст.75, 104 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, оскільки приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства і саме таке покарання, на думку суду, є необхідним, достатнім та сприятиме попередженню вчинення ним нових злочинів. Суд також покладає на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України та додатково обов`язки, визначені п.п. 2, 4 ч. 3 ст. 76 КК України, які сприятимуть його виправленню.
Щодо додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами, то суд, враховуючи обставини справи та їх наслідки, вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_3 додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами. 
Потерпілий ОСОБА_8 , законним представником якого є ОСОБА_9 , звернулись до суду з цивільним позовом та просили стягнути з обвинуваченого 100 000 грн. моральної шкоди, а також витрати на правову допомогу. 
В судовому засіданні законний представник неповнолітнього потерпілого підтримала позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що у зв`язку з отриманими її сином тілесними ушкодженнями, йому була завдана моральна шкода, яка виразилась у фізичних та душевних стражданнях, оскільки він отримав травми ніг, проходить тривале лікування та потребує довготривалої реабілітації, зазнав болю та фізичних страждань, втратив нормальний спосіб життя, можливість ходити до школи та випускного, що також впливає на його емоційний стан та тривалий характер негативних наслідків. Також законний представник зазначила, що батьком обвинуваченого добровільно відшкодовано 25 000 грн. на лікування. 
Обвинувачений та його законний представник щодо відшкодування моральної шкоди не заперечували, визнали цивільний позов частково у розмірі 57 000 грн. з урахуванням вже відшкодованих 25 000 грн., просили суд врахувати фактичні обставини дорожньо-транспортної пригоди, а також те, що батько обвинуваченого наразі мобілізований, а матір не працює. 
Суд вважає, що цивільний позов в частині відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що внаслідок порушення обвинуваченим ОСОБА_3 правил дорожнього руху, потерпілому заподіяну моральну шкоду, яка виразилась у фізичних та душевних стражданнях внаслідок отримання тяжкого тілесного ушкодження, істотністювимушених змін у його житті. Визначаючи безпосередньо її розмір, суд з урахуванням вимог розумності та справедливості, а також враховуючи майновий стан обвинуваченого, вважає необхідним, керуючись положеннями статті 1179 ЦК України, стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого 50 000 грн. у відшкодування моральної шкоди. 
Щодо витрат на правову допомогу, то суд, виходячи із критеріїв реальності адвокатських витрат ( складання позовної заяви про відшкодування моральної шкоди) згідно умовами додаткової угоди до договору про надання правової допомоги ( а.с. 87), за якою вартість послуг та порядок оплати визначені після отримання грошових коштів у випадку задоволення позовних вимог, а також розумності розміру таких витрат, фінансового стану відповідача, вважає що такі вимоги підлягають задоволенню частково у розмірі 5 000 грн., що буде співмірним із обсягом наданих послуг. 
Питання щодо речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ст.100 КПК України. 
З урахуванням тих обставин, що обвинувачений є неповнолітнім, проживає та виховується матір`ю самостійно, майнового стану родини, суд, на підставі ч. 1 ст. 119 КПК України, вважає можливим звільнити обвинуваченого від сплати судових витрат за проведення експертиз та віднести їх за рахунок держави. 
Керуючись ст.ст. 369-371, 373- 376, ч.15 ст. 615 КПК України, суд, 

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначити йому покаранняу виді 3 (трьох) років позбавлення воліз позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 ( один) рік. 
Застосувати ст.ст. 75, 104 КК України та звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.
Зобов`язати ОСОБА_3 згідно ст.76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою. 
Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_3 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 50 000 ( п`ятдесят тисяч) грн. у відшкодування моральної шкоди та на користь ОСОБА_9 5 000 ( п`ять тисяч) грн. витрат на правову допомогу. 
Судові витрати віднести за рахунок держави. 
Речові докази: транспортний засіб - мотоцикл марки «Mustang» д.н.з. НОМЕР_1 , який тимчасово залишений на спеціальному майданчику для зберігання транспортних засобів ( м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 20-Б) - повернути власнику ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, законному представнику обвинуваченого та прокурору. 

Суддя: ОСОБА_1