ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/10832/21 Суддя (судді) першої інстанції: Лелюк Олександр Петрович

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2026 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: 
Головуючого судді: Чаку Є.В., 
суддів: Єгорової Н.М., Коротких А.Ю.
за участю секретаря Сови Є.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-збутове підприємство "Нафтогаз-Нафтопродукт" на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 04 листопада 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-збутове підприємство "Нафтогаз-Нафтопродукт" до Головного управління ДПС у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 10 серпня 2020 року №0005773207.
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 04 листопада 2025 року відмовлено у задоволенні позову. 
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким задовольнити позов у повному обсязі. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на наступному: 
- суд першої інстанції не встановив належним чином, які саме об`єкти оподаткування зареєстровані за адресою: м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 20, та чи входять резервуари РГС-25 і РГС-30 до складу акцизного складу позивача, чи належать до окремого об`єкта - паливозаправного пункту для роздрібної торгівлі пальним;
- суд безпідставно надав визначальне значення Акту фактичної перевірки та відзиву відповідача, фактично поклавши процесуальну позицію контролюючого органу в основу встановлених обставин, не дослідивши всі надані та потенційно доступні докази (у тому числі дані електронного кабінету платника податків, реєстраційні та дозвільні документи на об`єкти за адресою перевірки);
-суд не виконав обов`язок офіційного з`ясування всіх обставин справи та не забезпечив належний розподіл обов`язку доказування, поклавши тягар доведення фактичних обставин переважно на позивача, тоді як у спорах про правомірність рішень контролюючих органів цей обов`язок лежить на відповідачеві;
-суд не надав оцінки частині істотних доказів (договорам, наявності двох різних об`єктів оподаткування, документам щодо паливозаправного пункту), а також не врахував порушення податковим органом процедури проведення фактичної перевірки, яка фактично була підмінена документальною;
-суд неправильно витлумачив поняття «місце оптової торгівлі пальним» у розумінні Закону № 481/95-ВР, ототожнивши його з самим фактом наявності зареєстрованого акцизного складу та адреси в акцизних накладних, без встановлення наявності конкретних споруд, ємностей та обладнання, які утворюють таке місце;
- суд не врахував особливості правового режиму ліцензії на оптову торгівлю пальним «за відсутності місць оптової торгівлі» та правову конструкцію пересувних акцизних складів, що допускає здійснення оптової торгівлі пальним без стаціонарних місць зберігання;
- суд безпідставно визнав, що на акцизному складі позивача з уніфікованим номером 1012129 наявні стаціонарні резервуари РГС-25 та РГС-30, хоча надані до апеляційної інстанції документи свідчать, що ці резервуари входять до іншого об`єкта - паливозаправного пункту для роздрібної торгівлі пальним, щодо якого триває окремий спір про видачу ліцензії.
На переконання апелянта суд дійшов помилкового висновку про наявність у діях позивача складу правопорушення, передбаченого частиною восьмою статті 15 Закону № 481/95-ВР, і, як наслідок, про правомірність застосування штрафу в розмірі 500 000 грн.
Представник позивача в судовому засіданні просив залишити апеляційну скаргу без задововолення, а рішення суду без змін.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Судом встановлено, що 27 серпня 2019 року Державною фіскальною службою України позивачу видано ліцензію №990614201901687 на право оптової торгівлі пальним, за відсутності місць оптової торгівлі, терміном дії до 27 серпня 2024 року.
Згідно заяви про реєстрацію платника акцизного податку з реалізації пального або спирту етилового та/або акцизних складів за формою № 1-АКПС від 12 вересня 2019 року №9207644852 позивачем зареєстровано акцизний склад за адресою: м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 20 з уніфікованим номером 1012129, який взято на облік як об`єкт оподаткування. 
Головним управлінням ДПС у м. Києві проведено фактичну перевірку щодо суб`єкта господарювання - ТОВ "Виробничо-збутове підприємство "Нафтогаз-Нафтопродукт" за адресою: м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 20, з питань дотримання вимог законодавства, яке регулює придбання та реалізацію пального.
Результати проведеної перевірки оформлені Актом від 05 червня 2020 року №1248/26-15-32-07/37036163, у висновках якого вказано про виявлення в ході перевірки фактів реалізації ТОВ "Виробничо-збутове підприємство "Нафтогаз-Нафтопродукт" пального з акцизного складу за адресою: м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 20, в адресу контрагентів-покупців без отримання ліцензії на право оптової торгівлі пальним, за наявності місць оптової торгівлі, чим порушено вимоги частини восьмої статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального".
На підставі висновків Акту перевірки контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення від 10 серпня 2020 року №0005773207, яким до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 500000 грн.
Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням позивач звернувся до суду з позовом. 
З приводу даних спірних правовідносин колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на наступне.
Предметом доказування у цій справі є обставини, які підтверджують або спростовують висновки контролюючого органу про наявність в діях позивача складу правопорушення, за яке його притягнуто до відповідальності на підставі статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19.12.1995 №481/95-ВР (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон №481/95-ВР).
Стаття 15 Закону №481/95-ВР визначає умови провадження діяльності з імпорту, експорту, оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, пальним та зберігання пального.
Статтею 17 Закону №481/95-ВР встановлена відповідальність за порушення норм цього Закону. Так, за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.
Стосовно складу правопорушення контролюючий орган стверджував, що штрафні санкції до позивача застосовані на підставі акта перевірки у зв`язку із порушенням позивачем вимог Закону №481/95-ВР щодо реалізації пального з акцизного складу за адресою: м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 20, в адресу контрагентів-покупців без отримання ліцензії на право оптової торгівлі пальним, за наявності місць оптової торгівлі.
Колегія суддів зазначає, що позивач не заперечує факт реалізації пального, однак зазначає, що на акцизному складі пального з уніфікованим номером 1012129 відсутні стаціонарні резервуари пального, а до зазначеного акцизного складу зареєстровано саме рухомий акцизний склад (цистерна) № 50632637. Позивач вказав, що на паливному акцизному складі за адресою: м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 20, з уніфікованим номером 1012129, проходить залізнична колія, на яку подаються рухомі акцизні склади (вагони-цистерни), зазначені обставини підтверджуються Заявою про реєстрацію платника акцизного податку з реалізації пального або спирту етилового та/або акцизних складів за формою J1304101, сформованою в електронному кабінеті платника податків.
Згідно з підпунктом 14.1.6 пункту 14.1 статті 14 ПК України акцизний склад - це приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.
Не є акцизним складом, зокрема:
б) приміщення або територія, на кожній з яких загальна місткість розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не перевищує 200 кубічних метрів, а суб`єкт господарювання (крім платника єдиного податку четвертої групи) - власник або користувач такого приміщення або території отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 1000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам.
Критерій, визначений цим підпунктом, щодо загальної місткості ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не застосовується до ємностей суб`єктів господарювання, які є розпорядниками хоча б одного акцизного складу;
в) приміщення або територія незалежно від загальної місткості розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального, власником або користувачем яких є суб`єкт господарювання - платник єдиного податку четвертої групи, який отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 10000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам;
г) паливний бак як ємність для зберігання пального безпосередньо в транспортному засобі або обладнанні чи пристрої;
ґ) приміщення або територія, у тому числі платника податку, де зберігається або реалізується виключно пальне у споживчій тарі ємністю до 5 літрів включно, отримане від виробника або особи, яка здійснила його розлив у таку тару.
Відповідно до підпункту 14.1.6-1 пункту 14.1 статті 14 ПК України акцизний склад пересувний - транспортний засіб (автомобільний, залізничний, морський, річковий, повітряний, магістральний трубопровід), на якому переміщується та/або зберігається пальне або спирт етиловий на митній території України.
Транспортний засіб набуває статусу акцизного складу пересувного протягом періоду його використання для: а) переміщення в ньому митною територією України пального або спирту етилового, що реалізується (крім пального або спирту етилового, що переміщується митною територією України прохідним транзитом або внутрішнім транзитом, визначеним підпунктом «а» пункту 2 частини другої статті 91 Митного кодексу України); б) зберігання в ньому пального або спирту етилового на митній території України; в) ввезення пального або спирту етилового на митну територію України, з якого сплачено акцизний податок або на умовах, визначених статтею 229 цього Кодексу.
Транспортний засіб, в якому переміщується та/або зберігається пальне або спирт етиловий, право власності на які належить декільком розпорядникам акцизного складу пересувного, є декількома акцизними складами пересувними, кількість яких дорівнює кількості власників пального або спирту етилового, що переміщується та/або зберігається в такому транспортному засобі.
Транспортний засіб, в якому переміщується та/або зберігається пальне або спирт етиловий, право власності на які переходить від одного суб`єкта господарювання до іншого, вважається іншим акцизним складом пересувним.
Не є акцизним складом пересувним: транспортний засіб, що використовується суб`єктом господарювання, який не є розпорядником акцизного складу та платником акцизного податку, для переміщення на митній території України власного пального або спирту етилового для потреб власного споживання чи промислової переробки; паливний бак транспортного засобу.
При цьому, відповідно до підпункту 14.1.212 пункту 14.1 статті 14 ПК України реалізація пального або спирту етилового для цілей розділу VI цього Кодексу - будь-які операції з фізичної передачі (відпуску, відвантаження) пального або спирту етилового з переходом права власності на таке пальне або спирт етиловий чи без такого переходу, за плату (компенсацію) чи без такої плати на митній території України з акцизного складу/акцизного складу пересувного: до акцизного складу; до акцизного складу пересувного; для власного споживання чи промислової переробки; будь-яким іншим особам.
Згідно пункту 231.1 статті 231 Податкового кодексу України (у редакції на час складення указаних акцизних накладних) платник податку при ввезенні на митну територію України пального або спирту етилового, з якого сплачено акцизний податок, або на умовах, визначених статтею 229 цього Кодексу, або реалізації пального або спирту етилового зобов`язаний скласти в електронній формі акцизну накладну за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД реалізованого пального або спирту етилового та зареєструвати її в Єдиному реєстрі акцизних накладних з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи.
Платник податку зобов`язаний скласти акцизну накладну на обсяги пального або спирту етилового, використаного для власного споживання; реалізованого та/або використаного для виробництва непідакцизної продукції на умовах, встановлених статтею 229 цього Кодексу; втраченого у межах та/або понад встановлені норми втрат; зіпсованого, знищеного, в тому числі внаслідок аварії, пожежі, повені, інших форс-мажорних обставин чи з іншої причини, пов`язаної з природним результатом, а також внаслідок випаровування у процесі виробництва, обробки, переробки, зберігання чи транспортування такого пального або спирту етилового, а також при здійсненні операцій, які не підлягають оподаткуванню або звільняються від оподаткування.
Виробник пального, а також особа, яка здійснює розлив пального у споживчу тару ємністю до 5 літрів (включно), зобов`язані скласти акцизну накладну на обсяги такого пального.
Виробник спирту етилового, що здійснює розлив спирту етилового, який використовується як лікарський засіб, у флакони з медичного скла об`ємом не більше 100 кубічних сантиметрів, зобов`язаний скласти акцизну накладну на обсяги такого спирту етилового.
В акцизній накладній зазначаються в окремих полях такі обов`язкові реквізити: а) порядковий номер акцизної накладної з номером примірника; б) дата складання акцизної накладної; в) повна або скорочена назва юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник акцизного податку, - особи, яка реалізує пальне або спирт етиловий; г) код ЄДРПОУ (для юридичних осіб) або реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) особи, яка реалізує пальне або спирт етиловий, та суб`єкта господарювання - отримувача пального або спирту етилового; ґ) повна або скорочена назва юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - суб`єкта господарювання - отримувача пального або спирту етилового; д) код товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД; е) опис пального або спирту етилового; є) обсяг пального в літрах, приведених до температури 15° C, або обсяг спирту етилового в декалітрах 100-відсоткового спирту, приведених до температури 20° C; ж) уніфікований номер акцизного складу в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, з якого реалізовано пальне або спирт етиловий; з) уніфікований номер акцизного складу в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, на який отримане пальне; и) номер реєстрації транспортного засобу в уповноважених органах відповідної держави та тип і ємність транспортного засобу - акцизного складу пересувного; і) ознака напряму використання та умов оподаткування пального або спирту етилового; ї) ознака щодо реалізації пального з акцизного складу, який є місцем роздрібної торгівлі пальним, на яке отримано ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним; й) ознака щодо ввезення пального або спирту етилового на митну територію України; к) ознака щодо реалізації пального або спирту етилового з акцизного складу до іншого акцизного складу з використанням акцизного складу пересувного, у разі якщо до реалізації пального або спирту етилового такий інший акцизний склад уже відомий; л) ознака щодо реалізації пального на умовах, визначених пунктом 229.8 статті 229 цього Кодексу, із зазначенням реквізитів податкового векселя, суб`єктів господарювання, які здійснюють авіапаливозабезпечення згідно з чинним сертифікатом на відповідність вимогам авіаційних правил України на здійснення наземного обслуговування, або суб`єктів літакобудування, або замовників, які здійснили закупівлю для забезпечення потреб держави або територіальної громади відповідно до Закону України "Про публічні закупівлі", або підприємств, установ та організацій системи державного резерву; м) адреса місця зберігання пального, яке не є акцизним складом, на якому суб`єкт господарювання - не платник податку зберігає пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки.
При реалізації пального через паливороздавальну або оливороздавальну колонку з акцизного складу, який є місцем роздрібної торгівлі пальним, на яке отримано ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним, обов`язкові реквізити акцизної накладної, що ідентифікують отримувача пального, визначені підпунктами "г" та "ґ" цього пункту: можуть не заповнюватися виключно при реалізації пального не суб`єкту господарювання; обов`язково заповнюються при реалізації пального суб`єкту господарювання із зазначенням даних, що ідентифікують такого суб`єкта господарювання.
При реалізації пального або спирту етилового з акцизного складу до іншого акцизного складу з використанням акцизного складу пересувного, у разі якщо до реалізації пального або спирту етилового такий інший акцизний склад уже відомий, складається одна акцизна накладна на реалізацію пального з акцизного складу на такий інший акцизний склад із зазначенням у такій акцизній накладній ідентифікаційних даних такого акцизного складу пересувного.
Колегія суддів зазначає, що під час перевірки контролюючим органом було здійснено перевірку наступних акцизних накладних: 
- від 04.10.2019 щодо реалізації позивачем пального ПП «Авен-ЄЗЄР»,
- від 31.10.2019 щодо реалізації позивачем пального ТОВ «Київтрансенерго»,
- від 05.12.2019 щодо реалізації позивачем пального ПП «Авен-ЄЗЄР»,
- від 31.10.2019 щодо реалізації позивачем пального ТОВ «Київтрансенерго»,
- від 24.10.2019 щодо реалізації позивачем пального ПП «Авен-ЄЗЄР»,
- від 18.10.2019 щодо реалізації позивачем пального ТОВ «Єро-авто-альянс»,
- від 05.10.2019 щодо реалізації позивачем пального ПП «Авен-ЄЗЄР», 
- від 08.11.2019 щодо реалізації позивачем пального ПП «Універсал-Транс»,
- від 27.11.2019 щодо реалізації позивачем пального ПП «Універсал-Транс».
Вказані акцизні накладні долучено до матеріалів справи.
В акцизних накладних у графі «Акцизний склад, з якого фізично відвантажене (відпущене) пальне» містить уніфікований номер 1012129, тобто номер акцизного складу, який належить позивачу за адресою: м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 20.
У графі «Пересувний акцизний склад, з якого фізично відвантажене (відпущене) пальне» інформація відсутня. 
Оскільки позивач не мав ліцензії на право оптової торгівлі пальним на місце оптової торгівлі пальним за адресою: м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 20, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість висновків податкового органу про те, що позивачем було реалізовано пальне саме з акцизного складу, за адресою: м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 20, на який станом на дати реалізації пального у позивача була відсутня ліцензія на право оптової торгівлі пальним, за наявності місць оптової торгівлі.
Доказів зворотнього позивачем ні до суду першої інстанції ні до суду апеляційної інстанції не надано.
Доводи апелянта про те, що реалізація пального здіснювалась саме з пересувного акцизного складу, спростовуються відомостями наявними в акцизних накладних від 04.10.2019, 05.10.2019, від 18.10.2019, від 24.10.2019, від 31.10.2019, від 08.11.2019, від 27.11.2019, від 05.12.2019 щодо реалізації позивачем пального ПП «Авен-ЄЗЄР», ТОВ «Київтрансенерго», ТОВ «Єро-авто-альянс», ПП «Універсал-Транс» саме з належного позивачу акцизного складу з уніфікованим номером 1012129, тобто з акцизного складу за адресою: м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 20. 
У графі «Пересувний акцизний склад, з якого фізично відвантажене (відпущене) пальне» у вказаних акцизних накладних відсутня.
Крім того, як правильно зазначив суд першої інстанції, зі змісту наданих позивачем товарно-транспортних накладних на відпуск нафтопродуктів (нафти) вбачається, що відвантаження нафтопродуктів на адресу покупців (ПП «Авен-ЄЗЄР», ТОВ «Київтрансенерго», ТОВ «Єро-авто-альянс», ПП «Універсал-Транс») відбувалося за адресою: м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 20.
Доводи апелянта про необ`єктивність проведення відповідачем фактичної перевірки та про вибірковість дослідження наданих до перевірки документів, колегія суддів вважає необґрунтованими та такими, що гуртуються на власній оцінці позивача обставин перевірки.
Підсумовуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення про відмову в задоволенні позову.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
У рішенні ЄСПЛ від 21.01.1999 р. по справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.
Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. 
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. 
Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-збутове підприємство "Нафтогаз-Нафтопродукт" - залишити без задоволення.
Рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 04 листопада 2025 року - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 
Повний текст постанови виготовлено 08.04.2026.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: Н.М. Єгорова

А.Ю. Коротких