ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

14 квітня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/22020/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача: Шальєвої В.А.,
суддів: Чередниченка В.Є., Іванова С.М., 
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2026 року (суддя Бондар М.В.) в справі №160/22020/25 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро» до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови, 
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанову №006935 від 18 червня 2025 року про застосування адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17000 грн за порушення статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2026 року зупинено провадження у справі №160/22020/25 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю “АЛКОГОЛЬНО-БЕЗАЛКОГОЛЬНИЙ КОМБІНАТ ДНІПРО” до Державної служби з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови, до набрання законної сили судовим рішенням Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у адміністративній справі №420/13670/24. 
В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати ухвалу з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права.
Зауважує, що в даній справі спірним є питання дотримання вимог законодавства в частині обліку робочого часу та відпочинку водія для юридичної особи, яка здійснює перевезення вантажу для власних потреб. Стосовно цього питання Верховним Судом вже викладено правові позиції, зокрема у постанові від 14.12.2023 по справі № 340/5660/22. 
Питання необхідності встановлення тахографів для автомобілів масою понад 3,5 тонн не є спірним та не є підставою позову.
Отже, обставини справи № 160/22020/25 не є релевантними обставинам справи № 420/13670/24, яка переглядається в суді касаційної інстанції, на яку посилається суд першої інстанції. 
При цьому постанова у справі № 420/13670/24 винесена до внесення змін в Положення № 340 і на той момент питання необхідності обладнання транспортного засобу з повною масою більше 3,5 тонн не було врегульовано чинним законодавством, відтак, отримання правового висновку Верховного Суду було вкрай необхідним для єдиної правозастосовчої практики. 
У справі № 160/22020/25 постанова винесена 18.06.2025 вже після внесення змін до Положення № 340. 
Отже суд першої інстанції не врахував, що наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 06.12.2024 № 1432 «Про затвердження Змін до деяких нормативно-правових актів Міністерства транспорту та зв`язку України» внесено зміни у Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затверджене наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07 червня 2010 року № 340, та послався на справу №420/13670/24, в якій відкрито касаційне провадження з підстави відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування пункту 6.1 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 №340, до внесення вказаних змін. 
Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами відповідно до ч. 2 ст. 312 КАС у зв`язку з поданням апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, зазначену в пунктах 3, 6, 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ухвалою Верховного Суду від 10.12.2024 у справі №420/13670/24 відкрито касаційне провадження, підставою перегляду оскаржуваних судових рішень є відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування пункту 6.1 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 №340, в частині визначення обов`язкової необхідності встановлення тахографів для усіх вантажних автомобілів масою понад 3.5 тон, навіть якщо заводом виробника не передбачено тахограф в конструкції транспортного засобу, та чи є можливою альтернативою облік робочого часу та часу відпочинку індивідуальна контрольна книжка водія у випадку обов`язку перевізника обладнати транспортний засіб понад 3.5 тон діючим та повіреним тахографом.
Враховуючи те, що у цій справі спірним є питання необхідності встановлення тахографів для автомобілів масою понад 3,5 тон, навіть якщо встановлення тахографу не було передбачено заводом – виробником, та чи є можливим облік робочого часу та часу відпочинку за допомогою індивідуальної контрольної книжки водія в разі необладнання транспортного засобу тахографом, суд першої інстанції вважав, що наявні правові підстави для зупинення справи №160/22020/25 до набрання законної сили судовим рішенням Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у адміністративній справі №420/13670/24, яким буде зроблено відповідний правовий висновок зі спірного питання. 
Суд визнає висновок суду першої інстанції обґрунтованим, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що предметом оскарження в цій справі є постанова Укртрансбезпеки від 18 червня 2025 року № 006935, винесена на підставі акту проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 05 травня 2025 року № АР098245, яким, зокрема, встановлено порушення статті 34, 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», яке полягає у тому, що при здійсненні вантажних перевезень згідно з ТТН № Р3703 від 05.05.2025 р. перевізник не забезпечив водія необхідними документами. На момент проведення перевірки документів у водія відсутній протокол перевірки та адаптації тахографа (т/з не обладнаний тахографом). 
Пунктом 6.1 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України
від 07 червня 2010 року № 340, (далі - Положення №340) автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.
Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.
Пунктом 6.3 Положення №340 в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (05 травня 2025 року) передбачено, що водій, що керує ТЗ, на автобусних маршрутах протяжністю до 50 км включно, вантажними автомобілями з повною масою до 3,5 тонн включно, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3) або повинен мати копію графіка змінності водіїв, або використовувати діючий та повірений тахограф. 
Отже, спірним у цій справі є питання необхідності встановлення тахографів для автомобілів масою понад 3,5 тон, навіть якщо встановлення тахографу не було передбачено заводом - виробником та чи є можливим облік робочого часу та часу відпочинку за допомогою індивідуальної контрольної книжки водія в разі необладнання транспортного засобу тахографом. 
Ухвалою Верховного Суду від 10 грудня 2024 року у справі №420/13670/24 відкрито касаційне провадження з підстав відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування пункту 6.1 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 №340, в частині визначення обов`язкової необхідності встановлення тахографів для усіх вантажних автомобілів масою понад 3,5 тон, навіть якщо заводом-виробника не передбачено тахограф в конструкції транспортного засобу, та чи є можливою альтернативою облік робочого часу та часу відпочинку індивідуальна контрольна книжка водія у випадку обов`язку перевізника обладнати транспортний засіб понад 3,5 тон діючим та повіреним тахографом.
При цьому спірним в справі №420/13670/24 є саме питання застосування пункту 6.1 Положення №340, а спірні правовідносини виникли стосовно застосування пункту 6.1 Положення №340 в редакції, яка діяла до 27 січня 2025 року:
« 6.1. Автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.
Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.».
Отже, пункт 6.1 Положення №340 в редакції до 27 січня 2025 року та після 27 січня 2025 року установлюють, що вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.
Пункт 6.3 Положення №340 в редакції до 27 січня 2025 року мав таку редакцію: «Водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3) або повинен мати копію графіка змінності водіїв.». 
Тобто пункт 6.3 Положення №340 в обох редакціях установлював обов`язок для водія, що керує транспортним засобом, не обладнаним тахографом, вести індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3) або повинен мати копію графіка змінності водії, проте редакція цього пункту, яка діяла після 27 січня 2025 року, уточнювала такий обов`язок для водіїв, що керує ТЗ, на автобусних маршрутах протяжністю до 50 км включно, вантажними автомобілями з повною масою до 3,5 тонн включно, а також можливість використовувати діючий та повірений тахограф.
Наведене спростовує доводи апелянта щодо відмінності правовідносин у цій справі та справі № 420/13670/24.
Положеннями статті 236 КАС України не передбачена можливість зупинення провадження у справі на стадії її розгляду по суті з підстави перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку.
За правовим висновком, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05 березня 2025 року у справі № 910/13175/23 Велика Палата Верховного Суду виходить з того, що з огляду на норми частини першої статті 177, статті 181, частин першої та другої статті 182 ГПК України, лише у загальному позовному провадженні здійснення підготовчих дій до розгляду справи по суті виділено в окрему стадію і містить перелік питань, які має з`ясувати суд до того, як приступить безпосередньо до розгляду справи по суті.
Отже, оскільки частина третя статті 195 ГПК України (частина третя статті 210 ЦПК України та частина третя статті 193 КАС України) встановлює обмеження переліку підстав, з яких суд має право або зобов`язаний зупинити провадження у справі, і такі обмеження встановлені саме для стадії розгляду справи по суті, то Велика Палата Верховного Суду доходить висновку, що ця норма підлягає застосуванню лише у разі розгляду справи в порядку загального позовного провадження судом першої інстанції.
Відтак, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про можливість зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням суду касаційної інстанції у подібних правовідносинах
Таким чином, оскільки правовідносини у цій справі подібні правовідносинам, що розглядаються у справі № 420/13670/24 (зокрема, щодо застосування пункту 6.1 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 №340, в частині визначення обов`язкової необхідності встановлення тахографів для усіх вантажних автомобілів масою понад 3,5 тон, навіть якщо заводом-виробника не передбачено тахограф в конструкції транспортного засобу, та чи є можливою альтернативою облік робочого часу та часу відпочинку індивідуальна контрольна книжка водія у випадку обов`язку перевізника обладнати транспортний засіб понад 3,5 тон діючим та повіреним тахографом), суд погоджує висновок суду першої інстанції про наявність підстав для зупинення провадження у цій справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 420/13670/24.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, ухвала постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали.
Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2026 року в справі №160/22020/25 залишити без задоволення.
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2026 року в справі №160/22020/25 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро» до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати ухвалення 14 квітня 2026 року та касаційному оскарженню не підлягає.
Повне судове рішення складено 14 квітня 2026 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва 

суддя В.Є. Чередниченко 

суддя С.М. Іванов