ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 квітня 2026 р. 	Справа № 440/4855/25	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Макаренко Я.М.,
Суддів: Перцової Т.С. , Жигилія С.П. ,
за участю секретаря судового засідання Кругляк М.С., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду питання про прийняття додаткової постанови в адміністративній справі за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 23.09.2025, головуючий суддя І інстанції: С.О. Удовіченко, м. Полтава, по справі № 440/4855/25
за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Торговий дім Зернопродукт» 
до  Головного управління ДПС у Полтавській області    
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 17.04.2025 по справі № 520/4048/25 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Торговий дім Зернопродукт" (код ЄДРПОУ 36601015, вул. Соборності, 43, кім. 103, 104, м.Полтава) до Головного управління ДПС у Полтавській області (код ЄДРПОУ ВП 44057192, вул. Європейська, 4, м. Полтава) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задоволено. 
Визнано протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС України у Полтавській області від 23.01.2025 № 00006400701, №00006410701, №00006420701.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС України у Полтавській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Торговий дім Зернопродукт" судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 24224 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20000 грн.
Відповідач, не погодившись з вказаним рішенням, подав апеляційну скаргу.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 03.03.2026 року апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області задоволено частково.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23.09.2025 по справі № 440/4855/25 скасовано в частині задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Торговий дім Зернопродукт" до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 23.01.2025 №00006410701 в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 123 915,56 грн. (сто двадцять три тисячі дев`ятсот п`ятнадцять гривень 56 копійок), за штрафними санкціями 30978,89 грн. (тридцять тисяч дев`ятсот сімдесят вісім гривень 89 копійок), на загальну суму 154894,45 грн. (сто п`ятдесят чотири тисячі вісімсот дев`яносто чотири гривнi 45 копійок) та податкового повідомлення-рішення від 23.01.2025 №00006400701 в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток в загальному розмірі 10980, 00 грн. (десять тисяч дев`ятсот вісімдесят гривень 00 копійок), в тому числі за основним платежем в розмірі 8784,00 грн. (вісім тисяч сімсот вісімдесят чотири гривнi 00 копійок) та за штрафними санкціями в розмірі 2196,00 грн. (дві тисячі сто дев`яносто шість гривень 00 копійок) та прийнято в цій частині постанову про відмову у задоволенні вимог адміністративного позову.
В іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2025 року по справі № 440/4855/25 залишено без змін.
До Другого апеляційного адміністративного суду надійшла заява від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Торговий дім Зернопродукт" про ухвалення додаткового судового рішення.
Головне управління ДПС у Полтавській області подало заперечення на заяву про відшкодування витрат на правову допомогу, в якому просило відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Торговий дім Зернопродукт".
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши заяву, докази по справі, дійшла висновку, що заява підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;
3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Виходячи з аналізу зазначеної норми, колегія суддів зазначає, що чинне законодавство передбачає можливість прийняття додаткового рішення, серед іншого, у разі, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно з частиною третьою статті 132 КАС України до складу витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати, в тому числі і на професійну правничу допомогу.
Відповідно до приписів частин 1-5 статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Положення частин першої та другої статті 134 КАС України кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам Щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» від 5 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.
Закон України “Про судоустрій і статус суддів” встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статті 17 Закону України “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини” суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі “Баришевський проти України” (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі “Двойних проти України” (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі “Меріт проти України” (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.
Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін.
При цьому принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який, як уже зазначалося вище, включає такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони. Крім того, врахування таких критеріїв не ставиться законодавцем у залежність від результату розгляду справи.
Зокрема, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.
Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (частина перша статті 72 КАС України).
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17 квітня 2025 року у справі №320/22094/23.
З метою підтвердження факту понесення витрат на професійну правничу допомогу до матеріалів справи долучено: ордер серії ВІ №1272441, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, договір №36/12-24 про надання правничої допомоги від 27.12.2024, акт приймання-передачі наданих послуг №2 від 02.02.2026, рахунок-фактуру №2-36/12-24 від 02.02.2026.
Згідно до п.1.1 Договору №36/12-24 про надання правничої допомоги від 27.12.2024 встановлено, що виконавець бере на себе зобов`язання надавати правничу допомогу у продовж дії цього Договору, а Замовник зобов`язується у порядку та строки, що обумовлені цим Договором здійснити оплату за отримання правничої допомоги. 
Відповідно до п.1.2 вказаного Договору встановлено, що за цим Договором правнича допомога безпосередньо пов`язана з оскарженням в судовому порядку (визнання протиправними та скасування) податкових повідомлень-рішень від 23.01.2025 р. №00006400701, №00006410701, №00006420701 прийнятих Головним управлінням ДПС у Полтавській області податкові повідомлення-рішення, якими: 1) ППР №00006400701 від 23.01.2025 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на загальну суму 4 170 385,00 грн (чотири мільйони сто сімдесят тисяч триста вісімдесят п`ять гривень 00 копійок), з якої 3 336 308,00 грн - збільшене податкове зобов`язання, 834 077,00 грн - штрафна (фінансова) санкція; 2) ППР №0006410701 від 23.01.2025 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму З 283 355,00 грн (три мільйони двісті вісімдесят три тисячі триста п`ятдесят п`ять гривень 00 копійок), з якої 2 626 684,00 грн - збільшене податкове зобов`язання, 656 671,00 грн - штрафна (фінансова) санкція; 3) ППР №00006420701 від 23.01.2025 застосовано штраф за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 67 403,21 грн. (шістдесят сім тисяч чотириста три гривні 21 копійка). Ціна позову становитиме - 7 521143,21 грн.
За умовами пункту 4.5 Договору сторони узгодили, що вартість послуг щодо захисту, представництва та надання правничої допомоги в суді апеляційної інстанції (Другому апеляційному адміністративному суду) визначається сторонами у фіксованому розмірі і становить 150% від суми обумовленної в.п.4.2 Договору – 30 000 грн.
02.02.2026 між сторонами підписано акт приймання-передачі наданих послуг №2, згідно якого погоджено надані адвокатом клієнту послуги та визначено, що роботи виконано на загальну суму 30000 грн.
Колегія суддів зазначає, що визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Колегія суддів зазначає, що участь одного адвоката при розгляді справи в судах першої та апеляційної інстанцій (адвокат Савченко Л.А., що брала участь у даній справі як представник позивача в судах першої та апеляційної інстанцій) свідчить про її обізнаність з обставинами щодо спірних правовідносин, що, поза сумнівом, істотно впливає на обсяг надання нею послуг в межах їх повторного вивчення.
Наведений вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 19.11.2020 року у справі № 520/7431/19.
Крім того, правова позиція позивача не змінювалась в судах першої та апеляційної інстанцій. Законодавство, яким регулюється спір у справі, документи та доводи, якими позивач обґрунтовував свою позицію, написання відзиву не вимагала великого обсягу юридичної і технічної роботи.
Також, колегія суддів зазначає, що апеляційна скарга Головного управління ДПС у Полтавській області була задоволена частково та рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23.09.2025 по справі № 440/4855/25 скасувано в частині задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Торговий дім Зернопродукт" до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 23.01.2025 №00006410701 в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 123 915,56 грн. (сто двадцять три тисячі дев`ятсот п`ятнадцять гривень 56 копійок), за штрафними санкціями 30 978,89 грн. (тридцять тисяч дев`ятсот сімдесят вісім гривень 89 копійок), на загальну суму 154 894,45 грн. (сто п`ятдесят чотири тисячі вісімсот дев`яносто чотири гривнi 45 копійок) та податкового повідомлення-рішення від 23.01.2025 №00006400701 в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток в загальному розмірі 10 980, 00 грн. (десять тисяч дев`ятсот вісімдесят гривень 00 копійок), в тому числі за основним платежем в розмірі 8 784,00 грн. (вісім тисяч сімсот вісімдесят чотири гривнi 00 копійок) та за штрафними санкціями в розмірі 2 196,00 грн. (дві тисячі сто дев`яносто шість гривень 00 копійок). Тобто, загальна сума позовних вимог, у задоволенні яких суд апеляційної інстанції відмовив складає 165 874,45 грн.
Колегія суддів зауважує, що у будь-якому випадку надання правової допомоги з приводу вирішення навіть певної (усієї) сукупності процесуальних питань у апеляційному порядку не може бути об`єктивно оцінено у більшому або такому ж розмірі, як надання первинної правничої допомоги, необхідної для звернення особи до суду з адміністративним позовом. Первинна - більш складна, об`ємна і потребує повного аналізу обставин справи та нормативно-правової бази. В свою чергу, процедурні питання є типовими, виконання яких потребує більш технічного підходу та не залежить від ціни позову та/або професійного досвіду виконавця.
Так, рішенням суду першої інстанції було задоволено до стягнення судові витрати в розмірі 20 000,00 грн.
Таким чином, враховуючи наведені вище обставини, а також зміст та обсяг наданих послуг, розмір відшкодування, отриманий за аналогічні послуги у суді першої інстанції, колегія суддів вважає заявлений представником позивача до відшкодування розмір правової допомоги за участь у суді апеляційної інстанції в розмірі 30 000,00 грн є явно завищеним та таким, що підлягає зменшенню.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.12.2023 року у справі № 160/17139/20, від 04.05.2023 у справі № 320/1040/19.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що відповідач у даній справі скористався правом на подання заперечення на клопотання позивача про відшкодування суми понесених судових витрат. В обґрунтування вказаного клопотання зазначив, що розмір витрат на правову допомогу, який заявлений до стягнення в розмірі 30000,00 грн є неспівмірним, враховуючи суть спору, характер спірних правовідносин та не потребувала з боку представника позивача додаткового моніторингу судової практики чи норм матеріального права, витрачання зусиль та часу.
Таким чином, враховуючи, що правова позиція представника позивача у судах всіх інстанцій не змінювалась, об`єктивна необхідність для професійного досвідченого адвоката, який надав правову допомогу позивачу в судах попередніх інстанцій, вдруге вивчати додаткові джерела права та судову практику зі спірних питань була відсутня, оскільки такий представник не міг не бути обізнаним із позицією відповідача, законодавством, яким регулюється спір у справі, документами й доводи, якими відповідач обґрунтовував свої вимоги й інші обставини, а отже підготовка цієї справи в суді апеляційної інстанції не вимагала великого обсягу аналітичної й технічної роботи, - з огляду на що розмір таких витрат також підлягає зменшенню.
Відтак, колегія суддів вважає, що заявлений у клопотанні представника позивача розмір відшкодування витрат позивача на правову допомогу в суді апеляційної інстанцій у розмірі 30000,00 грн. є суттєво завищеним та таким, що підлягає зменшенню. 
Таким чином, з огляду на те, що за правову допомогу у суді першої інстанції на користь позивача була стягнута правова допомога у розмірі 20 000,00 грн. та з огляду на те, що правова позиція позивача не змінювалась на час розгляду справи у суді апеляційної інстанції, то колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення заявленого представником позивачем клопотання, та розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають відшкодуванню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, складає 10 000 грн. 
Керуючись ст. ст. 132, 134, 139, ч.4 ст. 229, ст. ст. 243, 250, 252, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Торговий дім Зернопродукт" про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
Ухвалити додаткове рішення, яким стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС України у Полтавській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Торговий дім Зернопродукт" витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. (десять тисяч гривень) 00 коп.
В іншій частині в задоволенні заяви відмовити.
Додаткова постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		Макаренко Я.М.	
Судді	   	Перцова Т.С.   Жигилій С.П.  	

Повний текст додаткової постанови виготовлений 15.04.2026.