П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————————————————————————————————————————————————————————————————————————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 400/9336/24	

Перша інстанція: суддя Малих О.В.,
повний текст судового рішення
складено 24.02.2026, м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді –	Кравченка К.В.,	
судді –	Вербицької Н.В.,	
судді –	Джабурія О.В.,	

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:
У жовтні 2024 року ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо не здійснення перерахунку розміру пенсії за віком ОСОБА_1 з дати призначення пенсії 06.08.2014 року та протиправною бездіяльність щодо невиплати компенсації втрати частини доходу;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області перерахувати розмір пенсії ОСОБА_1 з дати призначення 06.08.2014 року з компенсацію втрати частини доходу за невиплату пенсії з дати призначення 06.08.2014 року до дати фактичної виплати в червні 2023 року, та з в червня 2023 року до дати фактичної виплати боргу за невиплачену пенсію у встановленому Законом розмірі.
В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що на вимогу позивача здійснити перерахунок пенсії з компенсацією втрати частини доходів ГУ ПФУ повідомило, що зобов`язань про перерахунок пенсійної виплати в подальшому на органи Пенсійного фонду України не покладалося. Зобов`язання щодо виплати компенсації на ГУ ПФУ не покладалось.
Позивач вважає протиправною бездіяльність ГУ ПФУ, відмічає, що такого виду пенсії, як «Пенсія в твердому розмірі» законом не визначено. Територіальні органи ПФУ не наділені правом на власний розсуд визначати розмір пенсії. Розмір пенсії розраховується та змінюється в порядку, передбаченому ст.27, 42 Закону 1058 незалежно від того, чи особа постійно проживала на території України чи виплату пенсії поновлено за рішенням суду. Розрахований на дату призначення розмір пенсії підлягає масовому перерахунку незалежно від того, чи особа постійно проживала на території України чи пенсію призначено за рішенням суду.
Також позивач зазначив, що оскільки судом встановлено протиправну бездіяльність ГУ ПФУ щодо не призначення йому пенсії за віком, управлінням має бути розраховано та виплачено компенсацію втрати частини доходу за невиплату пенсії з дати призначення 06.08.2014 року до дати фактичної виплати в червні 2023 року, та з в червня 2023 року до дати фактичної виплати боргу за невиплачену пенсію у встановленому Законом розмірі.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 24.02.2026 року позов задоволено частково наступним чином:
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходу за період з 06.08.2014 року по 31.05.2023 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області перерахувати нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходу за недоотримані суми пенсії за період з 06.08.2014 року по 31.05.2023 року, з урахуванням раніше виплачених сум.
В решті позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням в частині відмови в задоволенні позовних вимог, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати в цій частині та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.
Зокрема апелянт зазначає, що здійснення подальшого перерахунку розміру пенсії є не правом, а обов`язком територіальних органів Пенсійного фонду України. Розрахунок розміру пенсії на дату призначення та подальший перерахунок розміру має бути проведений в порядку, передбаченому ст.27,42 Закону №1058-IV.
Не погоджуючись з вказаним рішенням в частині задоволених позовних вимог, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати в цій частині та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.
Зокрема, апелянт зазначає, що судові рішення виконуються органами Пенсійного фонду України в межах покладених зобов`язань. На виконання рішення суду від 05.11.2021 року у справі №400/5568/20 позивачу призначено пенсії за віком з 06.08.2014 року, розмір пенсії склав 949,00 грн. Рішення суду від 05.11.2021 року справі №400/5568/20 виконано ГУ ПФУ в межах покладених судом повноважень.
Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, апеляційний суд зазначає таке.
З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що позивач перебуває на обліку ГУ ПФУ в Миколаївській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV (надалі Закон №1058-IV).
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 05.11.2021 у справі №400/5568/20 зобов`язано ГУ ПФУ в Миколаївській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком, починаючи з дати звернення 06.08.2014.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.09.2022 року рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 05.11.2021 у справі №400/5568/20 залишене без змін.
На виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 05.11.2021 у справі №400/5568/20 позивачу призначена пенсія за віком відповідно до Закону №1058-IV з 06.08.2014 у розмірі 949,00 грн.
21.08.2024 представник позивача звернувся до ГУ ПФУ в Миколаївській області із заявою в якій просив:
- повідомити норми Закону або нормативного акту на підставі якого управлінням не здійснюється перерахунок розміру пенсії ОСОБА_1 з 06.08.2014;
- перерахувати розмір пенсії ОСОБА_1 з 06.08.2014;
- надіслати довідку про нараховану та фактично виплачену пенсію з 06.08.2014 року по серпень 2024 року;
- надіслати виписку про перерахунок пенсії з врахуванням всіх законодавчих актів, постанов КМУ з 06.08.2014 по серпень 2024 року;
- виплатити компенсацію втрати частини доходу за невиплату пенсії з 06.08.2014 по дату фактичної виплати;
- виплатити компенсацію втрати частини доходу за невиплату пенсії з дати фактичної виплати за невиплату пенсії у встановленому Законом розмірі.
Листом ГУ ПФУ в Миколаївській області від 19.09.2024 представника позивача повідомлено, що Головним управлінням рішення суду виконано в повному обсязі. Інших зобов`язань, в тому числі про перерахунок пенсійної виплати в подальшому, на органи Пенсійного фонду України не покладалося.
Щодо виплати компенсації повідомлено, що рішенням суду зобов`язання щодо виплати компенсації на Головне управління не покладалось. Після проведеного перерахунку пенсії, на виконання рішення суду, ОСОБА_1 забезпечено її виплату у перерахованому розмірі та у встановлені законодавством строки. Таким чином, Головним управлінням, після проведення перерахунку пенсії, почалися здійснюватися щомісячні виплати коштів на виконання рішення суду.
Пенсія ОСОБА_1 нараховується та виплачується своєчасно, у терміни, передбачені чинним законодавством. Різниця між перерахованим та отриманим розміром пенсії є заборгованістю (додатковою виплатою), нарахованою за рішенням суду, і має не визначений у часі термін виплати.
Враховуючи вищезазначене, відсутні законодавчі підстави для нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії.
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що відмова відповідача у нарахуванні та виплаті позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, є протиправною.
Відмовляючи в задоволенні іншої частини позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не звертався до відповідача з заявою про проведення перерахунку пенсії, а тому зазначені позовні вимоги є передчасними.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.
Частиною другою статті 46 Закону №1058-ІV передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.
Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 №2050-III (надалі Закон №2050-III) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 (надалі Порядок №159).
Згідно зі статтями 1, 2 Закону №2050-III, підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. 
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством); соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення), сума індексації грошових доходів громадян; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.
Отже, дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).
Основною умовою для виплати громадянину компенсації, що передбачена статтею 2 Закону №2050-III та Порядком №159, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі - пенсійним органом) добровільно чи на виконання судового рішення.
Згідно з пунктом 2 Порядку №159, компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).
Аналіз наведених нормативних актів дає підстави вважати, що основною умовою для виплати громадянину, передбаченої статті 2 Закону №2050-III та Порядком №159, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу не відповідає ознакам платежу, що має разовий характер, оскільки зумовлена порушенням строків сплати відповідачем пенсії, що носило триваючий характер. У зв`язку з цим виплата компенсації проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.
Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. При цьому, кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі №522/5664/17, від 21.06.2018 у справі №523/1124/17, від 03.07.2018 у справі №521/940/17, від 05.10.2018 у справі №127/829/17, від 12.02.2019 у справі №814/1428/18, від 08.08.2019 у справі №638/19990/16-а, від 21.08.2023 у справі №460/6767/20.
Враховуючи зазначені вище норми та обставини цієї справи, оскільки не проведення виплати пенсії позивачу відбулося з вини держави в особі її компетентних органів, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що відмова відповідача у нарахуванні та виплаті позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, є протиправною.
Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності ГУ ПФУ в Миколаївській області щодо не здійснення перерахунку розміру пенсії позивача та зобов`язання ГУ ПФУ в Миколаївській області перерахувати розмір пенсії позивача з дати призначення, апеляційний суд зазначає таке.
Як вбачається з матеріалів справи та зі встановленого вище, рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 05.11.2021 у справі №400/5568/20 зобов`язано ГУ ПФУ в Миколаївській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком, починаючи з дати звернення 06.08.2014.
На виконання вказаного рішення позивачу призначена пенсія за віком відповідно до Закону №1058-ІV з 06.08.2014 року у розмірі 949,00 грн.
21.08.2024 представник позивача звернувся до ГУ ПФУ в Миколаївській області із заявою в якій просив, зокрема: повідомити норми Закону або нормативного акту на підставі якого управлінням не здійснюється перерахунок розміру пенсії ОСОБА_1 з 06.08.2014 року; перерахувати розмір пенсії ОСОБА_1 з 06.08.2014 року.
Листом ГУ ПФУ в Миколаївській області від 19.09.2024 повідомило представника позивача, що Головним управлінням рішення суду виконано в повному обсязі. Інших зобов`язань, в тому числі про перерахунок пенсійної виплати в подальшому, на органи Пенсійного фонду України не покладалося.
Апелянт, в свою чергу, зазначає, що ГУ ПФУ в Миколаївській області має здійснювати виплату позивачу пенсії з урахуванням всіх підвищень, надбавок та доплат, передбачених пенсійним законодавством України, та не може не здійснювати перерахунок пенсії позивача, якщо це передбачено чинним пенсійним законодавствам для спірної категорії пенсіонерів, посилаючись на відсутність для цього вказівки у рішенні суду про поновлення виплати пенсії. Такі дії пенсійного органу не засновані на жодній нормі чинного законодавства. Отже, як зазначає апелянт, навіть за відсутності в судовому рішенні зобов`язання здійснити перерахунок розміру пенсії територіальний орган ПФУ зобов`язаний здійснити перерахунок розміру пенсії в порядку, передбаченому Законом.
Так, ст.46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно з частиною другою статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
Отже, кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання, зі збереженням усіх конституційних прав.
Таким чином, громадянин України, незалежно від проживання, зокрема, в Державі Ізраїль, вправі користуватися всіма своїми конституційними правами, в тому числі і на пенсійне забезпечення.
Як зазначив Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні у справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 7 лютого 2014 року, право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення).
У пункті 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Отже, проживаючий в Ізраїлі громадянин України має такі ж самі конституційні права, як й інші громадяни держави, оскільки Конституція України та пенсійне законодавство України не допускають обмеження права на соціальний захист, зокрема права на отримання пенсії за ознакою місця проживання.
За таких обставин, відсутність у рішенні суду, яким зобов`язано пенсійний орган призначити пенсію за віком, зобов`язання здійснювати у подальшому перерахунок вказаної пенсії у відповідності до норм пенсійного законодавства України не може бути підставою для відмови позивачу у такому перерахунку.
Згідно із статтею 46 Конституції України пенсія є одним із видів соціального захисту, право на яке громадянину гарантується.
Виходячи із самого визначення поняття «пенсія», щомісячні виплати здійснюються на постійній основі, один раз на місяць протягом невизначеного періоду часу, а тому цей вид виплат не є строковим і не може бути призначений на певний строк. У цьому випадку визначається лише дата, з якої особа має право на отримання виплати (чи її перерахунок).
Кінцевий термін або строк, на який призначається такий вид забезпечення як пенсія не може встановлюватись, бо це суперечить самому визначенню та суті таким виплатам.
Відповідно до статті 46 Закону №1058-ІV нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.
Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Згідно із частиною другою статті 49 Закону №1058-IV поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.
Водночас, згідно з пунктом 2.8 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 (далі Порядок №22-1), поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.
Орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2) (пункт 4.1 Порядку №22-1).
Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (пункт 4.3 Порядку №22-1).
Слід зазначити, що право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом.
Згідно з приписами частини 1 статті 40 Закону №1058-ІV для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.
Відповідно до частин 1, 2 статті 43 Закону №1058-ІV перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
Для перерахунку пенсій, призначених до набрання чинності цим Законом, враховується заробітна плата (дохід), з якої було раніше обчислено пенсію, за документами, наявними в пенсійній справі, або за вибором пенсіонера - заробітна плата (дохід) за період, передбачений абзацом першим частини першої статті 40 цього Закону. При цьому заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається відповідно до частини другої статті 40 цього Закону із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за 2002 рік.
Згідно з приписами частини 1 статті 27 Закону №1058-ІV розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп ? Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.
За приписами частини 2 статті 27 Закону №1058-ІV розмір пенсії за віком, обчислений за раніше діючим законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим Законом до дня її призначення в порядку, передбаченому частинами першою та другою статті 42 цього Закону.
Відповідно до статті 5 Закону №1058-ІV виключно цим Законом визначаються мінімальний розмір пенсії за віком.
За нормами статті 7 цього ж Закону пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Згідно зі статті 4 Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.
Виходячи з вимог Конституції України і вищенаведених положень законів пенсія позивача не може бути меншою встановленого законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.
При цьому, апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи відповідача про те, що судове рішення у справі №400/5568/20 щодо призначення позивачу пенсії з 06.08.2014 року не містить зобов`язання щодо проведення подальших перерахунків пенсії позивача, а тому, пенсія позивачу призначена в твердому розмірі та не підлягає масовим перерахункам.
Апеляційний суд наголошує, що судові рішення про призначення позивачу пенсії не повинні містити вказівки щодо необхідності подальшого перерахунку пенсії позивача відповідно до вимог чинного законодавства.
Так, у 2015 році в Україні відбувся масштабний автоматичний перерахунок пенсій, зумовлений підвищенням прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб. Основні зміни відбулися з 1 вересня 2015 року, внаслідок того, що Закон України №704-VIII від 17.09.2015 р., який вніс зміни до Закону про Державний бюджет на 2015 рік, адже з1 вересня 2015 року прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, збільшився з 949 грн до 1074 грн (на 13,2%). При цьому перерахунку підлягали мінімальна пенсія за віком; доплата за понаднормовий стаж; мінімальні пенсійні виплати інвалідам війни та учасникам бойових дій; мінімальна пенсія шахтарям. Такий перерахунок проводився автоматично органами Пенсійного фонду України, без необхідності особистого звернення пенсіонерів.
У 2016 році автоматичний перерахунок пенсій за віком в Україні проводився переважно у зв`язку зі збільшенням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік».
У 2017 році в Україні відбулося кілька етапів перерахунку пенсій за віком, пов`язаних із підвищенням соціальних стандартів та пенсійною реформою. Так, з 1 травня 2017 року, а саме, у зв`язку зі збільшенням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (з 1247 грн до 1312 грн), був проведений масовий перерахунок. Збільшено мінімальні розміри пенсії за віком непрацюючим пенсіонерам (за наявності повного стажу), а також надбавки, підвищення, пенсії за особливі заслуги. З 1 жовтня 2017 року набула чинності пенсійна реформа, перерахунок за віком проводився з використанням нового показника середньої заробітної плати по Україні за 2014-2016 роки (3764,40 грн).
У 2018 році, зокрема з 01 квітня, в Україні було запроваджено автоматичний перерахунок пенсій для працюючих пенсіонерів, що базується на даних персоналізованого обліку (стаж, заробіток) станом на 1 березня. Перерахунок здійснювався без необхідності особистого звернення до Пенсійного фонду, якщо особа продовжувала працювати і набула не менш як 24 місяці стажу. 
У 2019 році відбулося кілька етапів автоматичного перерахунку пенсій за віком, що здійснювалися Пенсійним фондом без необхідності звернення громадян, а саме: з 01 березня – індексація пенсій, з 01 квітня перерахунок пенсії для працюючих пенсіонерів, з 01 липня та 01 грудня - перерахунок пенсій у зв`язку із збільшенням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.
У 2020 році також відбулося кілька етапів автоматичного перерахунку пенсій за віком, що здійснювалися Пенсійним фондом без необхідності звернення громадян, а саме: з 01 квітня – автоматичний перерахунок пенсій працюючим пенсіонерам, з 01 травня - індексація пенсій, з 01 липня - перерахунок пенсій у зв`язку із збільшенням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з 01 квітня - проводились спеціальні виплати для осіб 80+ років.
Основними етапами перерахунку пенсії у 2021 році без звернень пенсіонерів відбувались з 01 березня – індексація пенсії, з 01 квітня автоматичний перерахунок для працюючих пенсіонерів, з 01 грудня - перерахунок пенсій у зв`язку із збільшенням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.
Також, у 2022 році основними етапами перерахунку пенсії без звернень пенсіонерів відбувались з 01 березня – індексація пенсії, з 01 квітня автоматичний перерахунок для працюючих пенсіонерів, з 01 липня та з 01 грудня - перерахунок пенсій у зв`язку із збільшенням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.
У 2023 та у 2024 роках автоматичний перерахунок пенсій за віком, що здійснювався Пенсійним фондом без необхідності звернення громадян стосувався з 01 березня – індексації пенсії, з 01 квітня автоматичного перерахунку пенсій працюючим пенсіонерам.
Відповідно до матеріалів справи (а.с. 22-24), починаючи з дня призначення пенсії – 06.08.2014 та до 31 грудня 2022 року пенсія позивача автоматично не перераховувалась жодного разу, ані у зв`язку із підвищенням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, ані через індексацію. 
Отже, ГУ ПФУ в Миколаївській області має здійснювати виплату позивачу пенсії з урахуванням всіх підвищень, індексації, надбавок та доплат, передбачених пенсійним законодавством України, та не може не здійснювати перерахунок пенсії позивача, якщо це передбачено чинним пенсійним законодавствам для спірної категорії пенсіонерів, посилаючись на відсутність для цього вказівки у рішенні суду про призначення пенсії. Такі дії пенсійного органу не засновані на жодній нормі чинного законодавства.
За наведених підстав, апеляційний суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Згідно ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
На підставі наведеного у сукупності, оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини справи, неправильно застосуванні норми матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню в частині відмови в задоволенні позовних вимог із ухваленням в цій частині нового судового рішення про часткове задоволення позову.
Керуючись ст. ст. 242, 257, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 327-329 КАС України, апеляційний суд, –

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області – залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2026 року – скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково. 
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо не здійснення автоматичного, передбаченого чинним законодавством перерахунку розміру пенсії за віком ОСОБА_1 з дати призначення пенсії.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити перерахунок розміру пенсії за віком (у зв`язку із підвищенням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, та індексацією) ОСОБА_1 з дати призначення пенсії – 06 серпня 2014 року.
В іншій частині рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2026 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Суддя-доповідач 		К.В. Кравченко	
Судді	  	Н.В. Вербицька   О.В. Джабурія