ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 квітня 2026 року	справа № 380/2973/26	
м. Львів
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качур Р.П. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, та зобов`язання вчинити дії -
ВСТАНОВИЛА:
ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі - відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - відповідач-2), в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 13.02.2026 року № 913050147020 про відмову ОСОБА_1 у переході на пенсію в зв`язку з втратою годувальника; 
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області перевести з 26 січня 2026 року ОСОБА_1 на пенсію у зв`язку з втратою годувальника на підставі Закону України "Про державну службу" № 3723-XII від 16.12.1993, визначивши її в розмірі 70 % від розміру пенсії за віком померлого годувальника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , обчисленої на підставі статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII від 16.12.1993 та призначену (нараховану) таку станом на січень 2026 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області провести з 1 березня 2026 року індексацію пенсії у зв`язку з втратою годувальника, яка повинна була бути призначена ОСОБА_1 на підставі статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII від 16.12.1993;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області виплатити пенсію ОСОБА_1 по втраті годувальника яка повинна була бути їй призначена на підставі статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII від 16.12.1993 за період з 26 січня 2026 року по день фактичного виконання судового рішення.
В обґрунтування позовних вимог вказала, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Зазначила, що звернулась у Відділ обслуговування громадян № 5 (сервісний центр) та подала письмову заяву про перерахунок пенсії у зв`язку з втратою годувальника з додатковими документами. Рішенням від 13.02.2026 року № 913050147020 ГУ ПФУ у Закарпатській області відмовлено у задоволенні її заяви. Позивачка вважає рішення відповідача протиправним, тому звернулась до суду із цим позовом.
Ухвалою суду від 23.02.2026 позовну заяву залишено без руху.
Ухвалою суду від 02.03.2026 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Ухвалою суду від 07.04.2026 залучено співвідповідача у справі.
На адресу суду від відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування такого вказав, що Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 р. № 1402-VІІІ визначені умови призначення пенсій або щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Призначення та перерахунок пенсії у зв`язку з втратою годувальника вищезазначеним законом не передбачаються. Щодо вимоги про перерахунок та виплату пенсії по втраті годувальника у розмірі 70% пенсії вказав, що відповідно до ст. 37 Закону № 1058 пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї — 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками. 
Вимогу позивачки, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області провести з 1 березня 2026 року індексацію пенсії у зв`язку з втратою годувальника, яка повинна була бути призначена ОСОБА_1 на підставі статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII від 16.12.1993 вважає передчасною. Звернув увагу, що індексація пенсії позивачки здійснюється територіальним органом Пенсійного фонду України, де позивачка перебуває на обліку як одержувач відповідних виплат. Щодо вимоги, яка стосується зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області виплати пенсію ОСОБА_1 , повідомив, що позивачка перебуває на обліку як одержувач відповідних виплат у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області, а тому саме цей орган уповноважений проводити відповідні виплати. Просив відмовити у задоволенні позову.
На адресу суду від відповідача-2 надійшов відзив, у якому проти позову заперечив. Вказав, що згідно із положеннями ст. 34 Закону № 3723 у разі смерті особи у період перебування на державній службі за наявності у померлого годувальника стажу державної служби не менше 10 років непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні (при цьому дітям - незалежно від того, чи були вони на утриманні померлого годувальника), призначається пенсія у зв`язку з втратою годувальника на одного непрацездатного члена сім`ї у розмірі 70 відсотків суми заробітної плати померлого годувальника, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а на двох і більше членів сім`ї - 90 відсотків. 
До непрацездатних членів сім`ї належать особи, зазначені у статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника на умовах, передбачених частиною десятою цієї статті, мають також непрацездатні члени сім`ї померлої особи, яка отримувала або мала право на пенсію за цим Законом.
Законом України від 02.06.2016 № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» не передбачено права особи на призначення пенсії у разі втраті годувальника, а також беручи до уваги те, що Закон України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу» не містить норм, які б дозволяли зараховувати стаж на посаді судді до стажу державної служби тому, вважаємо що підстав для задоволення позовної заяви позивачки немає. 
Просив відмовити у задоволенні позову.
Суд всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та встановив таке.
Позивачка перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області.
ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 з 28.09.1974, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 28.09.1974 серії НОМЕР_1 . 
ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 .
Відповідно до довідки № 153/6 від 04.02.206 Виконавчого комітету Шептицької міської ради, ОСОБА_1 дійсно проживала разом з чоловіком ОСОБА_2 до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою АДРЕСА_1 і перебувала на його утриманні.
Згідно трудової книжки ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 обраний народним суддею Червоноградського міського народного суду Львівської області. 
Повторно обраний 21.06.1987 народним суддею Червоноградського міського народного суду Львівської області та затверджений головою цього суду.
Звільнений 10.07.1990 з займаної посади у зв`язку з закінченням повноважень судді.
З 10.01.2011 приступив до виконання обов`язків судді апеляційного суду Львівської області на підставі Постанови Верховної Ради України "Про обрання суддів" № 2868-VI від 23.12.2010.
З 30.11.2015 виключений зі складу суддів Апеляційного суду Львівської області відповідно до Постанови Верховної Ради України № 488-VIII від 12.11.2015.
ОСОБА_2 призначено пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу" з 09.12.2015.
Позивачка 06.02.2026 звернулась до Сокальського об`єднаного управління ПФУ із заявою про перерахунок пенсії - перехід із пенсії за вислугу років на пенсію у зв`язку з утратою годувальника.
За принципом екстериторіальності заяву позивачки розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області.
За результатом розгляду заяви прийнято рішення про відмову в перерахунку пенсії № 913050147020 від 13.02.2026. В обґрунтування такої відмови відповідач-1 вказав, що Закон України "Про судоустрій і статус суддів" не передбачає призначення пенсії в разі втрати годувальника, тому підстав для проведення перерахунку за заявою № 1031 від 06.02.2026 немає.
Позивачка не погоджується із таким рішенням відповідача-1, вважає свої права порушеними, тому звернулась до суду із цим позовом.
Суд при вирішенні спору по суті керується таким.
Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості й в інших випадках, передбачених законом (ст. 46 Конституції України).
Згідно зі ст. 46 Конституції України право на пенсійне забезпечення гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення. Зміст та обсяг права громадян на пенсійне забезпечення полягає у їх матеріальному забезпеченні шляхом надання трудових і соціальних пенсій, тобто щомісячних пенсійних виплат відповідного розміру в разі досягнення особою передбаченого законом віку чи визнання її інвалідом або отримання членами її сім`ї цих виплат у визначених законом випадках. 
Встановивши в законі правові підстави призначення пенсій, їх розміри, порядок обчислення і виплати, законодавець може визначати як загальні умови їх призначення, так і особливості набуття права на пенсію, включаючи для окремих категорій громадян пільгові умови призначення пенсії залежно від ряду об`єктивно значущих обставин, що характеризують трудову діяльність (особливості умов праці, професія, виконувані функції, кваліфікаційні вимоги, обмеження, ступінь відповідальності тощо). Законодавець повинен робити це з дотриманням вимог Конституції України, в тому числі принципів рівності та справедливості.
Закон України "Про судоустрій і статус суддів" № 1402-VIII в окремих випадках прямо передбачає гарантії судді та членів його сім`ї.
Відповідно до частини 1 статті 142 Закон № 1402-VIII суддя, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.
Однак, Закон № 1402-VIII не визначає особливостей пенсійного забезпечення осіб, що перебували на утриманні судді, на випадок його смерті, а тому не передбачено пенсії по втраті годувальника для членів сім`ї померлого судді.
У свою чергу, Закон України № 1058-IV не містить норми, яка б дозволяла замість пенсії за віком померлого годувальника застосовувати щомісячне довічне грошове утримання судді. Однак, цей Закон і не визначає, за яким законом повинна розраховуватися пенсія за віком померлого годувальника, якщо він мав право на таку пенсію за Законом № 3723-ХІІ і за Законом № 1058-IV.
Разом з тим, відповідно до статті 37 Закону України № 3723-XII "Про державну службу" на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Відповідно до п. 2 розд. ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" № 889-VIII з 01.05.2016 втратив чинність Закон № 3723-XII "Про державну службу", крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10 і 12 цього розділу.
Зокрема, п.п. 10, 12 розд. ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Тобто, за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Частинами 12-13 ст. 37 Закону № 3723-XII передбачено, що у разі смерті особи у період перебування на державній службі за наявності у померлого годувальника стажу державної служби не менше 10 років непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні (при цьому дітям - незалежно від того, чи були вони на утриманні померлого годувальника), призначається пенсія у зв`язку з втратою годувальника на одного непрацездатного члена сім`ї у розмірі 70 відсотків суми заробітної плати померлого годувальника, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а на двох і більше членів сім`ї - 90 відсотків. До непрацездатних членів сім`ї належать особи, зазначені у статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника на умовах, передбачених частиною десятою цієї статті, мають також непрацездатні члени сім`ї померлої особи, яка отримувала або мала право на пенсію за цим Законом.
Отже, утриманці державних службовців, що отримали право на пенсію за ст. 37 Закону № 3723-ХІІ, мають право на пенсію по втраті годувальника, розмір якої обчислюється від суми заробітної плати померлого годувальника.
Верховний Суд розглядав справу № 236/3193/16-а, в якій висловлювався щодо права утриманців судді, що перебував у відставці, та отримував щомісячне довічне грошове утримання, на отримання пенсії у зв`язку із втратою годувальника на підставі ст. 37 Закону № 3723-ХІІ у розмірі 70% від заробітної плати судді.
Спірним у цій справі була правомірність дій відповідача щодо відмови в переведенні позивача на пенсію у зв`язку з втратою годувальника за померлого суддю у відставці відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.
У постанові від 09.11.2018 у справі № 236/3193/16-а Верховний Суд дійшов висновку:
"Право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника на умовах, передбачених ч. 10 ст. 37 Закону № 3723-ХІІ, мають також непрацездатні члени сім`ї померлої особи, яка отримувала або мала право на пенсію за цим Законом.
Дотримання принципу правової визначеності як складової принципу верховенства права полягає у тому, що, приймаючи нові умови пенсійного забезпечення згідно Закону № 889-VIII, Верховна Рада України закріпила право певних осіб на конкретні умови призначення пенсії, зокрема, пенсії державного службовця шляхом відсилання до норм Закону, який, серед іншого, передбачає такий вид пенсійного забезпечення, як призначення пенсії по втраті годувальника.
За таких умов, розповсюдивши право на особу, законодавець шляхом прийняття закону поширив і право членів сім`ї цієї особи при призначенні пенсії на випадок втрати годувальника у разі її смерті, тобто позивача, відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII".
Крім того, Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду в постанові від 21.12.2021 у справі № 440/7341/20 сформував висновок, що частину першу статті 37 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" слід застосовувати з урахуванням того, що розмір пенсії у зв`язку із втратою годувальника - судді у відставці, що отримував щомісячне довічне грошове утримання і на час смерті мав право на пенсію за віком на підставі ст. 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII від 16.12.1993, визначається на вибір заявника, що звернувся за призначенням пенсії у зв`язку із втратою годувальника у розмірі:
(1) 70% від розміру пенсії за віком, обчисленої на підставі ст. 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII від 16.12.1993, або
(2) 50% від розміру пенсії за віком, обчисленої на підставі Закону "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІV від 09.07.2003.
Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону № 889-VIII до стажу державної служби зараховується, зокрема, час перебування на посадах судді.
Цей висновок прямо не суперечить правовому висновку, що виплата довічного грошового утримання нерозривно пов`язана з конституційно визначеним статусом професійного судді, не є видом пенсії у розумінні законодавства, а відтак її розмір не може бути базовою величиною при розрахунку розміру пенсії у зв`язку з втратою годувальника, у випадку призначення такої пенсійної виплати непрацездатним членам сім`ї судді.
Разом з тим, заперечуючи можливість застосування як базової величини розміру щомісячного довічного грошового утримання судді, суд вказує на можливість застосування на вибір утриманця розміру пенсії за віком, на яку суддя мав право на підставі статті 37 Закону № 3723-XII, або пенсії за віком, визначеної на підставі Закону № 1058-ІV.
За приписами частини 1 статті 10 Закону № 1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Таким чином, оскільки померлий чоловік позивача перебував на посаді судді (стаж, на якій підлягає зарахуванню до державної служби), то його непрацездатна дружина, яка перебувала на його утриманні (що не заперечується відповідачем), має право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника на підставі ст. 37 Закону № 3723-XII, а тому наявні правові підстави для переведення позивачки на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України "Про державну службу", визначивши її в розмірі 70 % від розміру пенсії за віком померлого годувальника ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , обчисленої на підставі статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII від 16.12.1993 та призначену (нараховану) таку станом на січень 2026 року.
Щодо позовної вимоги зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області виплатити пенсію ОСОБА_1 по втраті годувальника яка повинна була бути їй призначена на підставі статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII від 16.12.1993 за період з 26 січня 2026 року по день фактичного виконання судового рішення та провести з 1 березня 2026 року індексацію пенсії у зв`язку з втратою годувальника, яка повинна була бути призначена ОСОБА_1 на підставі статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII від 16.12.1993 суд зазначає, що судовому захисту підлягають лише порушені, не визнані або оспорювані права позивачки. Відповідне порушення має мати місце на момент розгляду справи судом, адже судовими актами не можуть регулюватись відносини на майбутнє. Тому, зазначені позовні вимоги заявлені позивачкою передчасно, оскільки оцінка розміру щомісячних виплат пенсії позивачці може бути надана лише після проведення пенсійним органом перерахунку пенсії.
Відповідно до ч. 3 ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями ч. 1 ст. 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 вказаного Кодексу.
Таким чином, виходячи із змісту заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовна заява є такою, що підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та зобов`язання відповідача-1 вчинити дії, то сплачений позивачкою при зверненні до суду із цим позовом судовий збір в розмірі 1064,96 грн слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-1.
Керуючись ст.ст. 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 256, 293, 295 КАС України, суд-
ВИРІШИВ:
1. Адміністративний позов задовольнити частково.
2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 13.02.2026 року № 913050147020 про відмову ОСОБА_1 у переході на пенсію в зв`язку з втратою годувальника.
3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області перевести з 26 січня 2026 року ОСОБА_1 на пенсію у зв`язку з втратою годувальника на підставі Закону України "Про державну службу" № 3723-XII від 16.12.1993, визначивши її в розмірі 70 % від розміру пенсії за віком померлого годувальника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , обчисленої на підставі статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII від 16.12.1993 та призначену (нараховану) таку станом на січень 2026 року.
4. У задоволенні інших позовних вимог відмовити.
5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1064 (одна тисяча шістдесят чотири) грн 96 коп.

Позивачка: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 ).
Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88000 Закарпатська область м. Ужгород площа Народна 4; код ЄДРПОУ 20453063).
Співвідповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016 м. Львів вул. Митрополита Андрея 10; код ЄДРПОУ 13814885).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р.П. Качур