24.03.26
22-ц/812/737/26

Провадження № 22-ц/812/737/26 Головуючий суду першої інстанції Звягіна О.В.
Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2026 року м. Миколаїв Справа № 468/1503/24
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: 
головуючого – Царюк Л.М.,
суддів – Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,
при секретарі судового засідання – Коростієнко Н.С.,
за участі представниці позивача – ОСОБА_1 , 
представниці відповідачки – ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_3 , в інтересах якого діяла його представниця - ОСОБА_1 , на ухвалу Баштанського районного суду Миколаївської області від 22 січня 2026 року, постановлену під головуванням судді Звягіної О.В., в залі судового засідання в м. Баштанка, за позовом ОСОБА_3 , який діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Баштанського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Органу опіки та піклування Баштанської міської ради Миколаївської області, ОСОБА_7 , про встановлення факту батьківства,

В С Т А Н О В И В:
31 липня 2024 року ОСОБА_3 , який діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 , звернувся до суду з позовом, який уточнив в подальшому, до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Баштанського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Органу опіки та піклування Баштанської міської ради Миколаївської області, ОСОБА_7 , про встановлення факту батьківства.
Вимоги позову обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_8 , яка на той час проживала без реєстрації шлюбу з ОСОБА_9 народився син ОСОБА_6 .
Продовжуючи проживати в цивільному шлюбі з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 народила сина ОСОБА_10 , якого залишила в пологовому будинку, в свідоцтві про народження батьками якого вказані ОСОБА_11 та ОСОБА_8 .
ОСОБА_3 з 29 лютого 2024 року призначений піклувальником ОСОБА_4 .
Батько ОСОБА_9 завжди визнавав ОСОБА_10 , як сина, утримував його матеріально, піклувався про нього як батько, всебічно сприяв його фізичному та моральному розвитку, належно приділяв увагу вихованню сина, хлопчик часто був у батька та матері, старшого брата вдома, проводив канікули та свята з ними. 
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_9 загинув при виконанні бойового завдання перебуваючи у складі ЗСУ.
При зверненні до ГУ ПФУ в Миколаївській області із заявою щодо виплати пенсії по втраті годувальника, та при зверненні до нотаріуса щодо права на спадкування та виплати одноразової грошової допомоги сім`ям, в яких загинув військовослужбовець позивачу, який діяв в інтересах неповнолітнього ОСОБА_10 , було відмовлено, оскільки в свідоцтві про народження батьком дитини ОСОБА_9 не вказаний. 
ОСОБА_5 є дочкою ОСОБА_9 . В померлого є рідний брат ОСОБА_12 , який надавав свою ДНК для встановлення біологічної спорідненості по чоловічій лінії з ОСОБА_4 , оскільки ДНК батька ОСОБА_9 відсутня. 
Згідно висновку експертного дослідження від 11 вересня 2023 року № ЕД-19/115-23/11854-БД Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України біологічна спорідненість по чоловічій лінії ОСОБА_12 та ОСОБА_4 не виключається. Спостерігається високий рівень метричної активності. Порівняльним дослідженням встановлено, що генетичні ознаки Y-хромосоми зразка букального епітелію ОСОБА_12 та зразка – ОСОБА_4 збігаються між собою.
Посилаючись на викладене, ОСОБА_3 просив суд визнати ОСОБА_9 батьком ОСОБА_4 . Внести зміни до актового запису про народження від 16 липня 2008 року № 93 зазначивши в графі батько: « ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянин України, змінити прізвище дитини з ” ОСОБА_13 ” на “ ОСОБА_14 ”, ім`я дитини залишити без змін, змінити по батькові з “ ОСОБА_15 ” на “ ОСОБА_16 ”.
06 вересня 2025 року ОСОБА_5 , в інтересах якої діяла її представниця – ОСОБА_17 , звернулась до суду з клопотанням про призначення по справі посмертної судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи.
Клопотання обґрунтовувала тим, що за результатами наданого експертного висновку не можливо однозначно встановити ким саме приходиться ОСОБА_12 для ОСОБА_4 , батьком чи дядьком, за доцільне буде провести повторне та детальне дослідження.
Ухвалою Баштанського районного суду Миколаївської області від 22 січня 2026 року клопотання задоволено.
Призначено у справі посмертну судово-медичну молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам Миколаївського науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України.
На вирішення експертів поставлено наступне питання: Чи є ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) батьком ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 )?
Для проведення експертного дослідження експертам Миколаївському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру Міністерства внутрішніх справ України використати:
біологічний матеріал, відібраний при ексгумації від трупа ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 );
біологічний матеріал, відібраний у ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ).
Для забезпечення проведення експертизи провести ексгумацію трупа ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ) похованого за адресою АДРЕСА_1 , ряд НОМЕР_1 , місце НОМЕР_2 .
Доручено службовим особам Державної установи спеціалізована установа «Миколаївське обласне бюро судово-медичної експертизи» провести ексгумацію трупа ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), який похований на кладовищі АДРЕСА_1 , ряд НОМЕР_1 , місце НОМЕР_2 .
Для проведення ексгумації та приведення після ексгумації могили в попередній стан залучено Фізичну особу-підприємця ОСОБА_18 .
Зобов`язано експертів Державної установи спеціалізована установа «Миколаївське обласне бюро судово-медичної експертизи»:
здійснити належне документальне оформлення та відповідну підготовку відібраних зразків від трупа ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), для передачі та проведення посмертної судової молекулярно-генетичної експертизи;
передати уповноваженому експерту Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України, з належним оформленням видачі, біологічний матеріал, від трупа ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), для проведення посмертної судової молекулярно-генетичної експертизи.
Витрати на здійснення ексгумації, приведення могили після ексгумації в попередній стан та проведення посмертної судової молекулярно-генетичної експертизи покладено на заявника та прибуттям ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ) до експертної установи – покладено на ОСОБА_5 .
Зупинено провадження по справі на період проведення судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи. 
Ухвала суду мотивована тим, що для з`ясування обставин по справі необхідні спеціальні знання в області судової медицини, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання про призначення по справі посмертної судової молекулярно-генетичної експертизи.
Не погодившись з ухвалою суду ОСОБА_3 , в інтересах якого діяла його представниця – ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив її скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідачкою не доведено та не надано суду достатніх належних і допустимих доказів в обґрунтування вимог щодо проведення посмертної судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи, не взято судом до уваги при призначенні експертизи вже наявну експертизу, подану позивачем, яка підтверджує спорідненість між неповнолітньою дитиною та померлим батьком, оскільки ДНК було взято у рідного брата померлого (родинні відносини між братом та загиблим батьком дитини доведено свідоцтвами про народження братів), а відповідачка вже другий рік затягує процес розгляду справи.
Суд не надав належної правової оцінки вказаним доказам як кожному окремо, так і в сукупності, тому ухвала суду є необґрунтованою та незаконною, так як враховуючи предмет спору, справедливе, об`єктивне та неупереджене вирішення справи на думку суду неможливе без проведення посмертної судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи та проведення ексгумації трупа. Однак такий висновок суду не обґрунтований.
Сумнівів у правильності висновку експерта судом у засіданні не встановлено, відповідачка не довела, що висновок є недостатньо обґрунтованим чи суперечать іншим матеріалам справи, чи істотно порушені норми процесуального права, які регламентують призначення і проведення експертиз. 
Посилання відповідачки на відсутність висновку експерта про встановлення батьківства ОСОБА_9 по відношенню до ОСОБА_4 , на задоволення клопотання про призначення посмертної експертизи та проведення ексгумації тіла з цих підстав, не впливає, і судом не встановлено, що оскільки була відсутня можливість проведення такої експертизи у позивача у 2023 році, так як відсутні біологічні матеріали померлого були, стало підставою для проведення експертизи щодо порівняння біологічного матеріалу рідного брата ОСОБА_12 і неповнолітнього ОСОБА_4 . 
Також судом не встановлено, що відповідач ОСОБА_6 , який є сином померлого ОСОБА_9 , погодився на ексгумацію.Суд позбавлений можливості без дозволу родичів померлого провести ексгумацію трупа чи в примусовому порядку здобути біологічні зразки.
Судом першої інстанції при вирішенні питання про призначення експертизи не встановлено на підставі належних доказів чи є в державній базі ДНК померлого, чи можливо не зберігся інший біологічний матеріал або особисті речі померлого, на підставі яких можна було б провести молекулярно-генетичну експертизу. 
В ухвалі суду не зазначено посилання на докази, з яких випливає неможливість одержання необхідних для доказування відомостей без огляду і дослідження похованого раніше ОСОБА_9 і не обґрунтовано проведення ексгумації.
Також суд, при вирішенні питання про призначення експертизи, не врахував той факт, що неповнолітній ОСОБА_19 має інвалідність, на що представник позивача в засіданні наголошував на цьому та просив відмовити у призначенні експертизи, так як необхідно буде їхати до м. Миколаєва з м. Баштанка на відбір ДНК, а дитина має великі труднощі в перенесенні поїздок на великі відстані, так як спеціального транспорту для перевезення немає, має проблеми з серцем, і що в даному Центрі МВС вже є наявне ДНК в архіві ОСОБА_4 , тим самим поклав обов`язки на відповідачку щодо явки дитини до експертної установи, а в разі якщо сторона відмовиться від проведення відбору ДНК, то суд розцінить це як факт ухилення від проведення експертизи.
ОСОБА_5 , в інтересах якої діяла її представниця – ОСОБА_2 , надала відзив на апеляційну скаргу.
В своєму відзиві відповідачка зазначала, що на її думку, ОСОБА_4 походить від будь-якого з чоловіків роду Марусенко – отже експертний висновок може містити дані про наявне споріднення. Натомість дана справа розглядається, щодо батьківства саме загиблого захисника України ОСОБА_9 
ОСОБА_5 , як і її повнорідний брат ОСОБА_20 , прагнуть встановити об`єктивну істину шляхом проведення експертизи на батьківство саме зі зразків генетичного матеріалу трупа ОСОБА_9 , а не з інших родичів.
Проведення додаткового експертного дослідження з ОСОБА_4 та ОСОБА_9 буде єдиним вірним способом встановити беззаперечність походження або не походження ОСОБА_4 від батька ОСОБА_9 .
Відповідачка просила в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. 
На день розгляду справи відзиву на апеляційну скаргу від інших учасників справи не надходило.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. 
Відповідно до частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Оскаржуване судове рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам закону не відповідає.
Частиною 1 статті 103 ЦПК України передбачено, що суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
Відповідно до статті 105 ЦПК України призначення експертизи судом є обов`язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи судом є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити: 1) характер і ступінь ушкодження здоров`я; 2) психічний стан особи; 3) вік особи, якщо про це немає відповідних документів і неможливо їх одержати.
Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для з`ясування обставин, що мають значення для справи (фактичних даних, що входять до предмета доказування), без яких встановити відповідні обставини неможливо, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування, наявні у справі докази є взаємно суперечливими.
Відповідно до частини1 статті 107 ЦПК України матеріали, необхідні для проведення експертизи, експерту надає суд, якщо експертиза призначена судом, або учасник справи якщо експертиза проводиться за його замовленням (статті 106 ЦПК України). При призначення справи суд з урахуванням думки учасників справи визначає які саме матеріали необхідні для проведення експертизи. 
При визначенні матеріалів, що надаються експерту чи експертній установі, суд у необхідних випадках вирішує питання про витребування відповідних матеріалів за правилами, передбаченими цим Кодексом для витребування доказів ( частина 3 статті 107 ЦПК України).
В ухвалі про призначення експертизи суд, зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи (частина 1 статті 104 ЦПК України). 
У розділі ІІІ Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень визначені питання щодо оформлення матеріалів для проведення експертиз (досліджень), зокрема:
3.1. Експертиза проводиться після подання органом (особою), який (яка) її призначив(ла) (залучив(ла) експерта), матеріалів, оформлених згідно з вимогами процесуального законодавства та цієї Інструкції, а у випадку проведення молекулярно-генетичної експертизи (дослідження) для державної реєстрації геномної інформації людини - після подання документів та біологічного матеріалу людини, оформлених відповідно до законодавства у цій сфері.
3.2. До експертної установи (експерту) надаються: документ про призначення експертизи (залучення експерта) або інші документи, які відповідно до законодавства є підставою для проведення експертизи (дослідження), об`єкти, зразки для порівняльного дослідження та за клопотанням експерта - матеріали справи (протоколи оглядів з додатками, протоколи вилучення речових доказів тощо).
3.3. У документі про призначення експертизи (залучення експерта) зазначаються такі дані: місце й дата винесення постанови чи ухвали; посада, звання та прізвище особи, що призначила експертизу (залучила експерта); назва суду; назва справи та її номер; обставини справи, які мають значення для проведення експертизи; підстави для призначення експертизи; прізвище експерта або назва експертної установи, експертам якої доручається проведення експертизи; питання, які виносяться на вирішення експертові; перелік об`єктів, що підлягають дослідженню (у тому числі порівняльних зразків та інших матеріалів, направлених експертові, або посилання на такі переліки, що містяться в матеріалах справи); інші дані, які мають значення для проведення експертизи.
У документі про призначення експертизи (залучення експерта) перераховуються всі об`єкти, які направляються на експертне дослідження, із зазначенням точного найменування, кількості, міри ваги, серії та номера (для грошей НБУ та іноземної валюти), інші відмінні індивідуальні ознаки.
3.4. Вилучення об`єктів, що підлягають дослідженню, та відібрання зразків оформлюються протоколом згідно з вимогами процесуального законодавства. У них, крім загальних реквізитів такого роду документів, зазначається, які саме зразки були вилучені або відібрані, їх кількість, умови відбору або вилучення, а також інші обставини, що мають значення для вирішення поставлених питань. Протокол підписується всіма особами, які брали участь у вилученні об`єктів, відібранні зразків.
Як встановлено, 31 липня 2024 року ОСОБА_3 , який діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 , звернувся до суду з позовом, де просив суд встановити факт батьківства ОСОБА_9 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 під час виконання службових обов`язків перебуваючи у складі ЗСУ. 
Отже, предметом доказування у цій справі є встановлення батьківства померлого ОСОБА_9 щодо неповнолітнього сина.
Правильне вирішення цивільної справи залежить від правильного визначення судом кола фактів, які повинні бути доказані у процесі судового розгляду. Ці факти утворюють предмет доказування.
Відповідно до частини 1 статті 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги та заперечення, на підтвердження яких сторони у справі подають докази або факти, які мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню під час ухвалення судового рішення. Згідно з частиною 2 цієї ж норми права для встановлення в судовому засіданні фактів, зазначених у частині 1 цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.
Обсяг юридичних фактів, що входять до предмета доказування, для кожної цивільної справи різний. Суд визначає його, керуючись змістом заявлених вимог і заперечень сторін, враховуючи при цьому норми матеріального права, що регулюють відповідні правовідносини.
Оцінка судом доказів здійснюється згідно з положеннями частин 1-4 статті 212 ЦПК.
Таким чином у справі, що розглядається, доказуванню підлягають обставини, що підтверджують підстави, на які посилається позивач, для встановлення факту батьківства.
Верховний Суд у постановах від 31 січня 2024 року у справі № 752/13549/22, від 13 вересня 2023 року у справі № 552/4291/22 виснував, що висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є достатньою підставою для категоричного висновку для визнання або оспорення батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердження або спростування факту батьківства.
Стандарт доказування залежить від специфіки обставин, про доведення яких йдеться, а сторонам повинна бути надана можливість повідомити будь-які докази, необхідні для успіху скарги. При визначенні наявності або відсутності підстав для призначення судової експертизи суди не повинні ігнорувати позицію осіб, які беруть участь у справі. Для забезпечення реалізації вказаного положення суди повинні мотивовано відповідати на клопотання сторін як про призначення експертизи, так і про відмову в її призначенні. Крім того, вирішуючи питання про доцільність призначення експертизи в цивільній справі, необхідно враховувати чи має значення для справи факт, який експерт має встановити, чи не доведений той чи інший факт іншими доказами, зібраними у справі, які реальні можливості тієї чи іншої судової експертизи.
Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 24 березня 2021 року у справі № 760/13253/19.
Апеляційний суд погоджується з тим, що суд першої інстанції при вирішенні питання про задоволення клопотання про призначення експертизи правильно виходив з того, що питання, які мають бути поставлені експерту входять до предмету доказування у цій справі, а заявлене клопотання є реалізацією процесуальних прав відповідачки щодо надання доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень.
Між тим, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції при вирішення клопотання про призначення експертизи допустив порушення норм процесуального права щодо порядку призначення такого виду експертизи, що в свою чергу призводить до затягування строків розгляду справи.
При визначенні матеріалів, що надаються експерту чи експертній установі, суд у необхідних випадках вирішує питання про витребування відповідних матеріалів за правилами, передбаченими цим Кодексом для витребування доказів ( частина 3 статті 107 ЦПК України).
Одним з об`єктів дослідження за цим видом експертизи у даному випадку є наявність біологічних зразків (біологічного матеріалу людини) потенційного батька, тобто померлої особи - ОСОБА_9 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 під час виконання службових обов`язків перебуваючи у складі ЗСУ. 
Як встановлено судом першої інстанції біологічні зразки померлого відсутні, тобто єдиний варіант для забору таких біологічних зразків є ексгумація трупа померлого.
Отже, суд першої інстанції повинен вирішити питання та постановити ухвалу про витребування біологічних зразків померлого ОСОБА_9 через проведення ексгумації трупу. При цьому суд першої інстанції повинен перевірити пропозицію особи, яка заявила таке клопотання, щодо визначення осіб, які проводять ексгумацію трупу та спеціалістів, які в силу своєї компетенції можуть відібрати біологічний матеріал (біологічні зразки) ексгумованого трупу, оформити відповідними процесуальними документами свої дії та вирішити питання щодо зберігання таких зразків.
Також суд зобов`язаний з`ясувати чи є в наявності біологічний матеріал неповнолітнього ОСОБА_4 , який за твердженнями представника позивача, зберігається в Миколаївському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України, чи достатньо таких зразків або необхідна присутність дитини ОСОБА_4 для відібрання таких зразків.
Тільки при отриманні об`єктів дослідження для призначення експертизи суд призначає посмертну судово-медичну молекулярно-генетичну експертизу.
Частиною 3 статті 103 ЦПК України передбачено, що при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).
Проте, суд першої інстанції погоджуючись з заявленим клопотанням щодо призначення експертизи Миколаївському НДЕКЦ МВС України, не з`ясував чи проводить ця експертна установа такого виду експертизи та такі дослідження. 
Між тим, визначена судом експертна установа не здійснює подібні дослідження, оскільки в НДЕКЦ МВС України не проводяться медичні експертизи.
Отже, суд першої інстанції при призначенні зазначеної експертизи наведених вимог процесуального закону, приписів Інструкції та Рекомендацій не дотримався.
Таким чином, на переконання колегії суддів апеляційного суду, суд першої інстанції, не витребувавши та не переконавшись в наявності об`єктів дослідження передчасно призначив посмертну судово-медичну молекулярно-генетичну експертизу, доручивши її проведення експертній установі Миколаївському НДЕКЦ МВС України, яка не проводить медичні експертизи.
Передчасність призначення зазначеної експертизи свідчить й про відсутність правових підстав для зупинення провадження у цій справі на час проведення експертизи. 
За таких обставин, ухвалаБаштанського районного суду Миколаївської області від 22 січня 2026 року на підставі пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні заявленого клопотання про призначення посмертної судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи. 
Проте, зазначені обставини не позбавляють відповідачів процесуального права заявити таке клопотання про призначення експертизи з дотриманням вимог процесуального закону. 
Питання розподілу судових витрат при оскаржувані ухвали про призначення експертизи мають бути вирішені судом першої інстанції при вирішення спору по суті заявлених позовних вимог.
Керуючись статтями 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , в інтересах якого діяла його представниця - ОСОБА_1 , задовольнити частково.
Ухвалу Баштанського районного суду Миколаївської області від 22 січня 2026 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
В задоволенні клопотання ОСОБА_5 , в інтересах якої діяла її представниця – ОСОБА_17 , від 06 вересня 2025 року про призначення у справі посмертної судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог статті 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Л.М. Царюк
Судді: Т.М. Базовкіна
Ж.М. Яворська

Повне судове рішення складено 25 березня 2026 року.