Справа № 344/15616/25 
Провадження № 22-ц/4808/580/26 
Головуючий у 1 інстанції Татарінова О. А. 
Суддя-доповідач Пнівчук 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 квітня 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої (судді-доповідача) Пнівчук О. В.,
суддів:    Луганської В. М., Томин О. О.,
з участю секретаря Панасюк В. О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського міського суду від 02 лютого 2026 року, у складі судді Татарінової О. А., у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про стягнення коштів,
в с т а н о в и в:
У вересні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про стягнення коштів. 
Позовні вимоги мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . За життя, покійний був пенсіонером МВС України та отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та перебував на обліку у Головному управлінні пенсійного фонду України в Івано-Франківській області. У зв`язку із тим, що на час смерті останнього вона є непрацездатною то їй призначено пенсію по втраті годувальника. 
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 травня 2022 року у справі № 300/1931/22 було задоволено позов ОСОБА_2 до Головного управління пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, та зобов`язано останнього здійснити з 01.12.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 відповідно до складеної Державною установою «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Івано-Франківській області» нової довідки №1115 від 25.06.2021 про розмір грошового забезпечення останнього, із врахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, станом на листопад 2019 року, з урахуванням раніше виплачених сум. 
Також рішенням цього ж суду від 17 квітня 2023 року у справі № 300/1436/23 зобов`язано Головне управління пенсійного фонду України в Івано-Франківській області відновити ОСОБА_2 з 01 серпня 2022 року нарахування щомісячної доплати у розмірі 2000 грн згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 «Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб» з подальшою виплатою нарахованої відновленої щомісячної доплати разом з пенсією, з урахуванням раніше виплачених сум та з коригуванням нарахованої раніше суми боргу, отриманої під час перерахунку пенсії на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.05.2022 у справі № 300/1931/22. 
Головне управління пенсійного фонду України в Івано-Франківській області рішення судів виконало частково, а саме здійснило перерахунок пенсії, однак не виплатило різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії розмір якої становить 210 748,20 грн, а саме за рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 травня 2022 року у справі № 300/1931/22 в розмірі 184 748,20 грн та за рішенням від 17 квітня 2023 року у справі № 300/1436/23 в розмірі 26 000 грн. 
Позивачка звернулась в управління із заявою про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, долучивши до неї копію свідоцтва про смерть покійного, копію свідоцтва про шлюб, копію паспорта, та інші документи. Відповідач, прийняв рішення про відмову у виплаті недоодержаної пенсії згідно рішення суду.
Просила суд стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на її користь недоотримане за життя ОСОБА_2 підвищення до пенсії в сумі 210 748,20 грн та понесені нею судові витрати.
Рішенням Івано-Франківського міського суду від 02 лютого 2026 року позов ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про стягнення коштів задоволено.
Стягнуто з Головного управління пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 нараховані, але невиплачені за життя пенсійні виплати після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 210 748,20 грн. 
Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 685,98 грн.
Не погоджуючись з рішенням суду, представник Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області Іванів О. В. подав апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.
Зазначає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області в межах своїх повноважень з 01.01.2007 року здійснює функції призначення (перерахунку) та виплати пенсій відповідним категоріям військовослужбовців на підставі документів, поданих уповноваженим структурним підрозділом державного органу, з якого особи були звільнені із служби. При цьому, функції визначення грошового забезпечення, з якого обчислюються пенсії цим особам, не входять до компетенції управління.
ОСОБА_2 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області як одержувач пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а з 01.07.2025 виплату пенсії припинено у зв`язку із смертю пенсіонера.
ОСОБА_1 звернулась до сектору обслуговування військовослужбовців та деяких інших категорій громадян управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо виплати недоодержаної пенсії згідно з рішеннями Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.05.2022 у справі № 300/1931/22 та від 17.04.2023 у справі № 300/1436/23 за померлого пенсіонера ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Головним управлінням розглянуто заяву та прийнято рішення від 24.07.2025 №7015/04-16 про відмову у виплаті недоодержаної пенсії згідно рішень суду.
Зазначає, що Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю. У разі переходу до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника або є членами сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, належних спадкодавцеві соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права.
Порядок подання відповідною особою заяви про виплату недоодержаної пенсії, її форма, а також перелік необхідних документів визначені Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України 30.01.2007 № 3-1.
Згідно з пунктом 9 порядку до заяви про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подаються зокрема документи, що засвідчують родинні відносини з померлим пенсіонером, які передбачені пунктом 12 цього розділу, та відомості про проживання з пенсіонером на день його смерті (у разі неможливості надати такі документи факт проживання з пенсіонером встановлюється у судовому порядку) (для виплати членам сім`ї, що не належать до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника).
Під час розгляду заяви встановлено, що у витягу про місце проживання з реєстру територіальної громади громадянки ОСОБА_1 вказано адресу: АДРЕСА_1 , а згідно даних, які містяться в матеріалах пенсійної справи померлого ОСОБА_2 , місце реєстрації зазначено: АДРЕСА_2 .
Вважає вимоги позовної заяви є безпідставними та необґрунтованими, оскільки заява про виплату недоодержаної пенсії подана з порушенням вимог, передбачених Порядком №3-1 через не підтвердження факту спільного проживання заявниці з померлим на день його смерті.
Просить скасувати рішення суду та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
ОСОБА_1 правом на подачу відзиву не скористалася.
Представник апелянта ГУ ПФУ в Івано-Франківській області та позивачка ОСОБА_1 у судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, що відповідно до положень ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до положень ч. 1-3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
Ухвалене судом першої інстанції вищезазначеним вимогам відповідає.
Задовольняючи вимоги позову суд першої інстанції виходив з того, що оскільки нараховані але невиплачені за життя ОСОБА_2 пенсійні виплати по рішенню Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 травня 2022 року у справі № 300/1931/22 в розмірі 184 748,20 грн та по рішенню від 17 квітня 2023 року у справі № 300/1436/23 в розмірі 26 000,00 грн, що належали ОСОБА_2 , залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, то його дружина - позивачка у справі успадкувала належні спадкодавцю суми пенсії відповідно до положень статті 1227 ЦК України та має право на їх отримання.
З таким висновком погоджується колегія суддів з огляду на наступне.
Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 з 13.07.1974 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про одруження Серія НОМЕР_1 від 13.07.1974 року. 
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серія НОМЕР_2 від 11.06.2025 року.
Згідно копії витягу з пенсійної справи ОСОБА_1 станом на 09.07.2025 року їй призначено пенсію в разі втрати годувальника з 01.07.2025 року (довічно), загальна сума призначеної пенсії становить 4 722,00 грн. 
09.07.2025 року ОСОБА_1 звернулась до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області із заявою про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку із смертю ОСОБА_2 .
Із копії розрахунку на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою №006213 за Дорученням №Д006213/59 ОСОБА_2 вбачається, що за період з грудня 2019 року по липень 2022 року сума виплати становить 184 748,20 грн. 
Також, із копії розрахунку на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою №0903004284 за Дорученням №0903004284/8 ОСОБА_2 вбачається, що за період з травня 2022 року по вересень 2023 року сума виплати становить 34 000,00 грн. 
Рішенням начальника управління з питань виплат ГУ ПФУ в Івано-Франківській області від 24.07.2025 року позивачці ОСОБА_1 відмовлено у проведенні нарахування недоотриманої пенсії ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , через розбіжності у документах, які підтверджують спільне проживання заявниці з померлим на день його смерті.
Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).
Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.
Спір між сторонами у даній справі виник з приводу захисту позивачем свого права на отримання невиплаченої пенсії її покійного чоловіка.
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).
Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.
Відповідно до статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується – по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.
Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.
Спеціальним законом, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема на військовій службі, є закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» Закон № 2262-ХІІ.
Відповідно до частини першої статті 61 Закону № 2262-ХІІ, яка врегульовує питання виплати пенсії та допомоги в разі смерті пенсіонера, суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.
Частинами другою та третьою статті 61 Закону №2262-ХІІ визначено, що при зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.
Положення частини третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 61 Закону №2262-ХІІ також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Відповідно до правового висновку викладено у постанові постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20)
У статті 1227 ЦК України встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та неотриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини;
Право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК). Відповідно при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом.
Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності – входять до складу спадщини.
У справі яка переглядається встановлено, що позивачка ОСОБА_1 з 13.07.1974 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 . 
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 помер.
Станом на час смерті чоловіка ОСОБА_2 – позивачка ОСОБА_1 досягнула 65 років. 09.07.2025 року їй призначено пенсію в разі втрати годувальника з 01.07.2025 року (довічно). 
09.07.2025 року ОСОБА_1 звернулась до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області із заявою про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку із смертю ОСОБА_2 .
Матеріалами справи підтверджується, що позивачка є дружиною ОСОБА_2 , а відтак, за правилами ст. 1261 ЦК України, належить до першої черги спадкоємців за законом.
За правилами ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи.
Оскільки позивачка як спадкоємець першої черги має право на пенсію її покійного чоловіка ОСОБА_2 яку він не отримав за життя, до спливу шести місяців після смерті чоловіка звернулася із заявою до відповідача про виплату недоотриманої пенсії в розмірі 210 748,20 грн, однак у виплаті такої їй відмовлено, то суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що право позивачки відповідачем порушено і підлягає судовому захисту.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що під час розгляду заяви ОСОБА_3 встановлено, що позивачка та її покійний чоловік ОСОБА_4 були зареєстровані за різними адресами в м. Надвірна, що стало підставою для відмови у виплаті недоотриманої пенсії ОСОБА_2 не заслуговують на увагу, оскільки матеріалами справи підтверджено, що позивачка ОСОБА_5 з 1974 року перебувала у шлюбі із ОСОБА_2 , являється непрацездатним членом сім`ї померлого, після смерті чоловіка оформила пенсію по втраті годувальника, являється спадкоємцем першої черги.
Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що інші члени сім`ї покійного зверталися до відповідача про виплату недоотриманої пенсії ОСОБА_2 . 
Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду – без змін.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 381- 384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду від 02 лютого 2026 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 21 квітня 2026 року.

Головуюча       О. В. Пнівчук
Судді:        В. М. Луганська
О. О. Томин