Справа № 201/5032/25
№ 2/183/2134/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2026 року м. Самар

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Парфьонова Д. О., за участю: секретаря судового засідання Моісєєва К. А., відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області, у порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про:
- стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» заборгованості за Кредитним договором № 429983174 від 27 жовтня 2021 року у розмірі 21 496,00 грн,
В С Т А Н О В И В:
у квітні 2025 року ТОВ «Юніт Капітал» (надалі - позивач) звернулося до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 429983174 від 27 жовтня 2021 у розмірі 21 496,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 27 жовтня 2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (надалі - Первісний кредитор, Кредитодавець) та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 429983174 (надалі - Кредитний договір, Договір) у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідач, за допомогою мережі Інтернет, перейшов на офіційний сайт Товариства - www.moneyveo.ua, ознайомився з Правилами надання грошових коштів у позику, після чого заявив про бажання отримання коштів, подавши відповідну Заявку, в якій вказав свої персональні дані. Перевіривши особисті дані відповідача, вказаний ним платіжний засіб для зарахування коштів кредиту з метою ідентифікації особи, Первісним кредитором прийнято Рішення про надання кредиту. Відповідач підписав Кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV4P4J9. Зокрема, 27 жовтня 2021 року о 19:48:08 год відповідач ввів ідентифікатор у відповідне поле інформаційно-телекомунікаційної системи та натиснув кнопку «Так», що є підтвердженням підписання договору. Відразу після вчинених дій відповідача, 27 жовтня 2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало, шляхом ініціювання через банк провайдер, грошові кошти в сумі 10 000,00 грн на його банківську карту № НОМЕР_1 .
28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) уклали Договір факторингу № 28/1118-01. У подальшому до Договору факторингу-1 укладалися Додаткові угоди, у тому числі щодо продовження терміну дії Договору факторингу-1. Первісний кредитор та ТОВ «Таліон Плюс» на виконання Договору факторингу-1 підписали Реєстр прав вимог № 169 від 18 січня 2022 року, за яким від Первісного кредитора до ТОВ «Таліон Плюс» відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором у розмірі зазначеному у реєстрі прав вимоги. 
31 липня 2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 31/0724-01 (надалі - Договір факторингу-2), строк дії якого закінчується 31 грудня 2024 року. ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» на виконання Договору факторингу-2 підписали Реєстр прав вимоги № 1 31 липня 2024 року до Договору факторингу № 31/0724-01 від 31 липня 2024 року від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 21 496,00 грн. 
14 березня 2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали Договір факторингу № 140325-У, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором. Відповідно до Реєстру Боржників за Договором факторингу № 140325-У від 14 березня 2025 року від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 21 496,00 грн, (Додаток № 22). Даний факт підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу № 140325-У від 14 березня 2025 року.
Позивач указує, що відповідно до Договору Сторони погодили такі умови кредитування: на період строку, визначеного п. 1.2 (140 днів від дати отримання Кредиту Позичальником) Нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється в розмірі 251,85 відсотків річних, що становить 0,69 відсотків в день від суми Кредиту за час користування ним (далі - «Дисконтна процентна ставка»), згідно з п. 1.4. кредитного Договору; відповідно до п. 1.5., на умовах викладених в п. 1.6. Договору, до відносин між Сторонами застосовуються умови нарахування процентів за ставкою 474,50 відсотків річних, що становить 1,30 відсотків в день від суми Кредиту за час користування ним (далі - «Базова процентна ставка»); у випадку не повернення будь-якого з платежів, у строки передбачені Графіком платежів, Кредитодавець здійснює відповідне коригування зобов`язань Позичальника, при чому проценти за користування Кредитом нараховуються від фактичного залишку суми Кредиту. Всі нараховані проценти за користування Кредитом мають бути сплачені на дату кожного із наступних чергових платежів. Розрахунки заборгованості, підготовлені ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» за Кредитним договором № 429983174 від 27 жовтня 2021 року та загальна сума заборгованості відповідача становить 21 496,00 грн, яка складається з такого: 10 000,00 грн - заборгованість по кредиту; 11 496,00 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом.
Постановленою суддею Соборного (Жовтневого) районного суду міста Дніпра ухвалою від 01 травня 2025 року позовну заяву передано до Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області.
09 червня 2025 року справа отримана Самарівським міськрайонним судом Дніпропетровської області та передана головуючому судді 13 червня 2025 року. 
Постановленою судом ухвалою від 16 червня 2025 року позовну заяву залишено без руху.
Постановленою судом ухвалою від 24 червня 2025 року, з урахуванням усунення позивачем недоліків позову, відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у відкритому судовому засіданні, встановлено строк на подання відзиву.
Копію ухвали про відкриття провадження відповідачем отримано 17 липня 2025 року та 02 вересня 2025 року відповідач ознайомився зі справою.
Постановленою ухвалою від 23 жовтня 2025 року витребувано докази у справі. Докази отримані судом 14 січня 2026 року. 
14 квітня 2026 року долучено докази, подані відповідачем на підтвердження його матеріального стану.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, у якому підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити.
В судовому засіданні відповідач визнав позов щодо основної суми кредиту (10 000,00 грн) та процентів на суму 6 037,64 грн. В іншій частині процентів заперечив проти позову, звернувши увагу на норми договору щодо загальних витрат за кредитом та паспорт споживчого кредиту, якими узгоджено розмір відсотків за весь період користування. Просив розстрочити виконання рішення на 6 місяців рівними платежами. Обґрунтовуючи розстрочення послався на свій тяжкий майновий стан.
Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.
Судом установлено, що 27 жовтня 2021 року від імені ОСОБА_1 до ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» подано заявку на отримання грошових коштів у кредит, в якій вказано контактні та персональні дані ОСОБА_1 , електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_1 ; номер карти: НОМЕР_1 /а.с.66/.
27 жовтня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено Договір № 429983174 /а.с.39, зворот/. Згідно з договором Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит на суму 10 000 грн 00 коп на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплачувати проценти Кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Комфорт» Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (п.1.1). Кредит надається строком на 140 (сто сорок) днів (п.1.2). Строк дії Договору обчислюється з моменту його укладення Сторонами та до закінчення строку на який надано Кредит, але в будь-якому разі Договір діє до повного виконання Сторонами взятих на себе зобов`язань (п.1.3). Нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється в розмірі 251,85 (двісті п`ятдесят одна цілих вісімдесят п`ять сотих) відсотків річних, що становить 0,69 відсотків в день від суми Кредиту за час користування ним (далі - «Дисконтна процентна ставка») (п.1.4). На умовах викладених в п. 1.6. Договору, до відносин між Сторонами застосовуються умови нарахування процентів за ставкою 474,50 (чотириста сімдесят чотири цілих п`ять десятих) відсотків річних, що становить 1,30 відсотків в день від суми Кредиту за час користування ним (далі - «Базова процентна ставка») (п.1.5). Умови нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою застосовуються за умови, що кожен з чергових платежів здійснений не пізніше строку вказаного в Графіку платежів за цим Договором. Сторони погодили, що у разі прострочення повернення будь-якого з платежів за цим Договором умови про нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою скасовуються і до відносин між Сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Базовою процентною ставкою починаючи з наступного дня що слідує за Датою платежу. У разі якщо Позичальник погасить прострочену заборгованість за Договором, умови у вигляді нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою застосуються знову, починаючи з наступного дня за днем повного погашення простроченої заборгованості (п.1.6). У випадку не повернення будь-якого з платежів, у строки передбачені Графіком платежів, Кредитодавець здійснює відповідне коригування зобов`язань Позичальника, в тому числі з врахуванням скасування умови про нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою, при чому проценти за користування Кредитом нараховуються на фактичний залишок суми Кредиту (п.1.10). 
Кредитодавець має право: 2.1.1.1. вимагати від Позичальника повернення суми Кредиту, процентів за користування Кредитом та виконання усіх інших зобов`язань, передбачених цим Договором; 2.1.1.6. укласти договір відступлення права вимоги за Договором або договір факторингу з будь-якою третьою особою; 2.1.1.7. у разі неналежного виконання Позичальником своїх зобов`язань, з урахуванням отриманої згоди на обробку персональних даних, передавати інформацію про таке прострочення третім особам, у тому числі бюро кредитних історій.
Сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між Позичальником та Кредитодавцем в якості підпису Позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис (п.4.2).
Договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором MNV4P4J9, відправлено 27 жовтня 2021 року о 19:46:21, введено 27 жовтня 2021 року о 19:48:08 ОСОБА_1 , тел.: НОМЕР_2 ; Ел. пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1.
Разом з Договором електронним підписом одноразовим ідентифікатором MNV4P4J підписано:
- Графік платежів з розрахунку застосування Дисконтної процентної ставки протягом всього строку дії Договору /а.с.42/, в якому вказано: Загальна вартість Кредиту складає 16 037 грн 64 коп. та включає в себе витрати за Кредитом у вигляді процентів за користування Кредитом в розмірі 6 037 грн 64 коп та суму (тіло) Кредиту в розмірі 10 000 грн. Сторони погодили, що у разі якщо повернення Кредиту здійснюється Позичальником не у відповідності до Графіку платежів вказаного в п. 1 цього Додатку № 1, а саме: у разі часткового дострокового повернення Кредиту чи прострочення будь-якого чергового платежу (що має наслідком застосування Базової процентної ставки), Кредитодавець, за аналогією з порядком визначеним в абз. 2 п. 1 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування», надає Позичальнику оновлений Графік платежів, шляхом відображення такого графіку в Особистому кабінеті Позичальника;
- Паспорт споживчого кредиту продукту «КОМФОРТ» до Договору № 429983174 від 27 жовтня 2021 року /а.с.38-39/, в якому вказано, зокрема, Інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості Кредиту для споживача, а саме: Процентна ставка, відсотків річних - 251,85; Загальні витрати за кредитом, грн - 6037 грн 64 коп, Орієнтовна загальна вартість Кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло Кредиту, відсотки, комісії та інші платежі), грн 16 037 грн 64 коп; застереження: наведені обчислення реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості Кредиту для споживача є репрезентативними та базуються на обраних споживачем умовах кредитування, викладених вище, і на припущенні, що Договір залишатиметься дійсним протягом погодженого строку, а Кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі; використання інших способів надання Кредиту та/або зміна інших вищезазначених умов кредитування можуть мати наслідком застосування іншої реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості Кредиту для споживача.
ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання за Договором виконало у повному обсязі, перерахувавши 27 жовтня 2021 року платіжним дорученням на рахунок ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , НОМЕР_1 грошові кошти у розмірі 10000,00 грн /а.с.67/ з призначенням платежу «Переказ коштів згідно договору № 429983174…». Про вказане свідчить також й Довідка Директора Первісного кредитора від 21 вересня 2025 року /а.с.19/.
Відомості про перерахування та отримання на рахунок ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , фінансовий номер телефону НОМЕР_4 коштів підтверджуються також отриманими від АТ «Сенс Банк» даними від 07 листопада 2025 року /а.с.124-125/.
З розрахунку заборгованості ОСОБА_1 , виконаного ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» станом на 18 січня 2022 року вбачається, що заборгованість становить 10000,00 грн тіла кредиту, 9 936,00 грн процентів, які у період з 28 жовтня 2021 року по 10 листопада 2021 року нараховувалися по 69 грн щоденно (14 днів на суму 966 грн), та з 11 листопада 2021 року по 18 січня 2022 року нараховувалося по 130 грн (69 днів на суму 8 970 грн) /а.с.38-39/.
28 листопада 2018 року між ТОВ «Таліон Плюс» (надалі - Фактор) та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (надалі - Клієнт) укладений договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором /а.с.71-74/. Внаслідок неодноразового укладення між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» додаткових угод до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року строк дії Договору факторингу від 28 листопада 2018 року продовжено до 31 грудня 2024 року /а.с.77, 78-81, 83, 84, 85/.
Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги № 169 від 18 січня 2022 року, який містить підписи та печатки сторін правочину ТОВ «Таліон Плюс» набуло права грошової вимоги до відповідача за Договором № 429983174 в сумі 19 936,00 грн, з яких: 10 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9 936,00 грн - сума заборгованості за відсотками /а.с.17-18/. 
З розрахунку заборгованості ОСОБА_1 , виконаного Таліон Плюс» станом на 31 липня 2024 року вбачається, що заборгованість становить 10 000,00 грн тіла кредиту, 11 496,00 грн процентів, з яких 9 936,00 грн перейшло від первісного кредитора та 1 560,00 грн нараховано у період з 19 січня 2022 року по 30 січня 2022 року (12 днів) по 130 грн щоденно /а.с.70/.
31 липня 2024 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» (надалі - Фактор) та ТОВ «Таліон Плюс» (надалі - Клієнт) укладено Договір факторингу № 31/0724-01, відповідно до умов якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором /а.с.55-58/.
Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги № 1 від 31 липня 2024 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача за Договором № 429983174 в сумі 21 496,00 грн, з яких: 10 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 11496,26 грн - сума заборгованості за відсотками /а.с.86-87/. 
05 серпня 2024 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» сплатило на користь ТОВ «Таліон Плюс» оплату за відступлення прав вимоги /а.с.62/.
14 березня 2025 року між ТОВ «Юніт Капітал» (надалі - Фактор) та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» (надалі - Клієнт) укладено Договір факторингу № 140325-У, відповідно до умов якого Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту /а.с.30-33/. Того-ж дня складено Акт прийому-передачі реєстру боржників, підписаний сторонами правочину /а.с.354/.
Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 14 березня 2025 року до Договору факторингу № 140325-У від 14 березня 2025 року ТОВ «Юніт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача за Договором № 429983174 в сумі 21 496 грн /а.с.28-29/. 
17 березня 2025 року позивачем оплачено ціну відступлення /а.с.63/. 
Згідно з випискою з особового рахунку, наданою позивачем, ОСОБА_1 має заборгованість за Договором № 429983174 від 27 жовтня 2021 року у сумі 21 496,00 грн, з яких: 10 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 11 496,00 грн - сума заборгованості за відсотками /а.с.60/.
Станом на день розгляду справи сторонами не надано доказів часткового чи повного виконання відповідачем зобов`язань за договором.
Вирішуючи спір, суд ураховує такі положення законодавства, що регулюють спірні правовідносини.
Щодо форми та події укладення договору.
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якого договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно зі ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону).
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону).
Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Положеннями ст. 12 цього Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.
Згідно зі ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.
Як убачається з Договору, він підписаний електронним підписом Позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, надісланого на номер мобільного телефону відповідача після проведення відповідних ідентифікацій, перевірки. Окрім того, між сторонами підписано графік платежів за договором споживчого кредиту, в якому вказані усі умови кредитування.
З урахуванням установлених судом обставин справи та досліджених доказів, змісту самого договору, доказів перерахування грошових коштів на рахунок Позичальника, наданих позивачем та отриманих судом, доказів створення, направлення та накладення на договір електронного підпису Позичальника, за умовами якого Позичальник взяв на себе зобов`язання отримати кошти у кредит, повернути їх разом з процентами Кредитору у встановлений договором строк, суд висновує про існування між відповідачем та Первісним кредитором кредитних правовідносин, виконання Первісним кредитором обов`язку з надання коштів Позичальнику. 
Також суд ураховує висновки з питань застосування норм права, наведені Верховним Судому складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суд у постанові від 01 липня 2024 року у справі № 638/161/22, згідно з якою без введення позичальником відповідних даних, здійснення його верифікації, передання ним та отримання товариством персональних даних від позивача з метою укладення договору, таке укладення кредитного договору є неможливим. А в матеріалах справи відсутні докази протиправності дій третіх осіб стосовно позивача, які стосуються підписання кредитного договору.
Щодо переходу права вимоги, то за п. 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок правонаступництва. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 514 ЦК України).
Згідно зі ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Частиною 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. 
Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
Так, позивачем надано всі докази, що підтверджують відступлення та подальший перехід від Первісного кредитора до позивача прав вимоги за Кредитним договором, документи, які засвідчують право вимоги у виді кредитного договору та додатків. Умовами договорів факторингів передбачають, що право вимоги переходить до нового кредитора з моменту підписання актів приймання передачі, копії яких надано та досліджено судом. Відтак, посилання відповідача на ненадання позивачем доказів сплати вартості предметів вимоги, неузгодження розміру вартості вимоги, як підставу для висновку про неналежність відповідача, з огляду на відсутність претензій у сторін договорів факторингу суд відхиляє, як безпідставне.
При цьому, за ч. 2 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. За ч. 3 ст. 100 ЦПК України учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом. 
На підтвердження переходів прав вимоги за договорами факторингу позивачем надано витяги з реєстрів прав вимоги, укладені сторонами правочинів, у тому числі й у електронній формі, що засвідчені відповідними підписами сторін договорів. Відповідач клопотання про витребування оригіналів не заявляв, не наводив обґрунтування сумнівів у невідповідності витягу оригіналам, а судом підстав для таких сумнівів не встановлено. 
З огляду на викладене, суд висновує, що позивач, як правонаступник кредитора у зобов`язанні, довів факт переходу до нього права вимоги до відповідача за спірним Кредитним договором.
Щодо прийняття до уваги Договору факторингу 1 від 28 листопада 2018 року, додаткових договорів до нього, вирішення питання щодо переходу до позивача права вимоги до відповідача за Кредитним договором від 27 жовтня 2021 року, укладення Договору факторингу раніше за дату виникнення зобов`язання, що відступається, ненадання доказів оплати права вимоги за Договором факторингу-1, суд ураховує висновки з питань застосування норм права, наведені Верховним Судому у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 07 січня 2026 року у справі № 727/2790/25  та виходить з презумпції правомірності правочину.
Щодо заборгованості, то нормами законодавства встановлено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, зокрема з договорів та інших правочинів (п. 1 ст. 11, ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України).
Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Боржник зобов`язаний, як це передбачено ч. 1 ст. 527 ЦК України, виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.
За ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно зі статтями 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 статті 1049 ЦК України також передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи встановлені судом обставини, суд висновує, що позивачем за допомогою належних та допустимих доказів доведений факт невиконання відповідачем прийнятих на себе, відповідно до положень умов указаного Договору, зобов`язань перед позивачем, як правонаступником Первісного кредитора, внаслідок чого, приймаючи визнання позову в цій частині позивачем наявні підстави для стягнення з відповідача суми заборгованості за тілом кредиту в сумі 10 000,00 грн.
Перевіряючи розмір заборгованості за відсотками, суд ураховує таке.
Положеннями Кредитного договору визначено строк, на який він надається - 140 днів, Дисконтну ставку, яка нараховується з початку надання кредиту - 0,69 у день (п.1.4) та залишається незмінною за умови своєчасної, за графіком, сплати платежів (п.1.6), Базову процентну ставку (п.1.5), яка застосовується, в тому числі, у випадку несплати платежу у встановлений графіком строк (п.1.6) Матеріали справи свідчать, що з дати надання кредиту проценти нараховувалися за Дисконтною ставкою по 69,00 грн, у строк чергової сплати кредиту відповідачем платіж за Договором не сплачений, відтак Первісним кредитором правомірно, з 11.11.2021 розпочато нарахування за Базовою денною процентною ставкою - 1,30% та продовжено таке нарахування до моменту переходу права вимоги, й наступним кредитором продовжено таке нарахування в межах передбаченого Договором строку кредитування. 
Відтак, суд ураховує правомірність поданого позивачем розрахунку заборгованості, складеного Первісним та наступним кредиторами, за якими відповідачеві нараховувалися проценти.
При цьому, щодо посилань відповідача на неправомірність нарахування процентів у більшому розмірі, ніж передбачено положеннями Графіку та Паспорту кредиту в частині загальних витрат та орієнтовної загальної вартості кредиту, суд звертає увагу на вказані позивачем Графік та Паспорт кредиту, які містять застереження про те, що вказаний розмір загальних витрат та орієнтовної загальної вартості кредиту є приблизним та залишається чинним за умови дотримання положень Договору (своєчасної сплати всіх платежів).
За таких обставин Первісним та наступним кредитором правомірно нараховано відповідачеві проценти в сумі 11 496,00 грн.
Таким чином, аналізуючи вищевикладене, приймаючи часткове визнання позову відповідачем в цій частині суд висновує, що позов й в цій частині підлягає задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за процентами у розмірі 11496,00 грн.
Посилання відповідача на його скрутний матеріальний стан не є підставою, встановленою законом, для звільнення від нарахованих відсотків чи невиконання взятого на себе зобов`язання.
Відповідно, суд висновує про доведення позивачем належними та допустимими доказами порушення його майнових прав на повернення суми кредиту та виплату відсотків відповідачем, а тому позов підлягає задоволенню повністю, на суму 21 496,00 грн.
У позовній заяві позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь судові витрати, які складаються, у тому числі, з витрат на правову допомогу, у розмірі 7 000,00 грн.
Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Вирішуючи питання про відшкодування позивачеві судових витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду цієї справи, суд враховує вимоги статті 137 ЦПК України, котрими передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.
У позовній заяві позивачем наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, який включає в себе, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу на суму 7 000,00 грн та складається з: вивчення матеріалів справи: 2 год - 1 000,00 грн; складання позовної заяви: 2 год - 5 000,00 грн; підготовка адвокатського запиту: 1 год - 500,00 грн; підготовка та подача клопотань: 1 год - 500,00 грн. До позовної заяви позивачем, на підтвердження понесення таких витрат, надано: довіреність /а.с.30/, свідоцтво /а.с.31/, договір про надання правничої допомоги № 05/06/25-01 від 05 червня 2025 року /а.с.34/, акт прийому-передачі наданих послуг від 25 червня 2025 року до Договору про надання правничої допомоги № 05/06/25-01 від 05 червня 2025 року /а.с.32/, додаткову угоду № 25770772070 від 05 червня 2025 року до Договору про надання правничої допомоги № 05/06/25-01 /а.с.33/.
Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги.
Відповідно до п.3.4. Договору від 05 червня 2025 року після належного виконання доручення Адвокатське бюро надає Клієнту Акт прийому-передачі наданих послуг. Пунктом 3.6. Договору встановлено, що сума гонорару, якщо вона буде стягнута на користь Клієнта сплачується на користь Адвоката не пізніше 10 числа місяця наступного за місяцем фактичного отримання коштів на рахунок Клієнта.
З огляду на вищезазначене, рахунок про оплату наданих послуг за вищевказаним договором про надання правничої допомоги може бути сплачений Клієнтом після ухвалення судом рішення, що відповідає принципу свободи договору та волевиявленню сторін.
Водночас, суд вважає, що суму витрат понесених позивачем на професійну правничу допомогу завищено, оскільки вид правової допомоги та невелика складність справи, не вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи та значних витрат часу на виконання даних робіт адвокатом.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Відповідно до правової позиції викладеної у Додатковій Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Зважаючи на вищевикладене, суд вважає заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 000,00 грн (приблизно 1/3 від суми позову) неспівмірними зі складністю справи, оскільки позов стосується стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 21 496,00 грн, кількість справ за участі позивача, представництво інтересів якого здійснює ОСОБА_2 за даними ЄДРСР є значною, складання позовної заяви не потребує вивчення великої кількості судової практики, справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження, представник позивача в судові засідання не з`явився, внаслідок чого суд висновує, що витрати на правничу допомогу підлягають відшкодуванню з відповідача у розмірі 3 000,00 грн.
Крім того, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, враховуючи сплату позивачем при зверненні з позовом судового збору, задоволення позову, визнання позову відповідачем, суд вважає за необхідне розподілити судові витрати у справі, понесені позивачем при сплаті судового збору - 1 211,20 грн з відповідача, та відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України повернути позивачеві з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову у сумі 1 211,20 грн.
Щодо клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення суду.
Згідно з ч. 1 ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.
Виконання рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий суд. Правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення у правах. Судове рішення за своєю суттю охороняє права, свободи та законні інтереси громадян і є завершальною стадією судового провадження, без належного виконання судових рішень правосуддя втрачає сенс. Право на виконання судового рішення є невід`ємною складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Право сторони звернутися з заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду передбачене також статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з частиною першою якої, за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.
Тобто, закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.
Відповідно до ч. 1, 3, 4 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Підставою для застосування ст. 435 ЦПК України є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.
Відповідно до ч. 5 ст. 435 ЦПК України розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.
В обґрунтування клопотання про розстрочення виконання рішення суду відповідач вказує тяжкий матеріальний стан та надав суду виписку по картковому рахунку, надав на огляд докази оплати ОСОБА_3 послуг з газопостачання.
Суд зазначає, що докази оплати ОСОБА_3 послуг з газопостачання на суми 1 192,23, 3 000,00 грн та 2 443,70 грн не є підставою для розстрочення виконання рішення суду через ненадання відповідачем доказів родинного зв`язку, ведення спільного побуту. 
Водночас, з наданої суду копії виписки по картковому рахунку вбачається, що розмір щомісячного доходу відповідача, розміри його щомісячних витрат на базові потреби не дозволяє відповідачеві одразу сплатити заборгованість за Договором та судові витрати.
Таким чином, ураховуючи положення процесуального законодавства, визнання відповідачем суми заборгованості, матеріальне становище відповідача, відомості про розмір його доходу, суд висновує про наявність підстав для розстрочення відповідачеві виконання цього рішення строком на шість місяців щомісячними платежами у розмірі по 4 284,00 грн протягом перших п`яти місяців, а в останній місяць - 4 287,20 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 223, 263-265 ЦПК України, суд
В И Р І Ш И В:
позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» - задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» заборгованість за Договором № 429983174 від 27 жовтня 2021 року, яка утворилась станом на 07 квітня 2025 року у розмірі 21 496,00 грн, яка складається з 10 000,00 грн суми заборгованості за тілом кредиту та 11 496,00 грн суми заборгованості за відсотками, витрати по сплаті судового збору у сумі 4 211,20 грн, які складаються з 3 000,00 грн витрат на правову допомогу та 1 211,20 грн судового збору, а всього - 25 707 (двадцять п`ять тисяч сімсот сім) гривень 20 копійок.
Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» 50 відсотків сплаченого, при поданні до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська позову до ОСОБА_1 , судового збору, а саме - 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок, згідно з платіжною інструкцією в національній валюті від 25 квітня 2025 року № 12549.
Розстрочити ОСОБА_1 виконання цього рішення строком на 6 (шість) місяців, шляхом сплати щомісячних платежів у розмірі по 4 284 (чотири тисячі двісті вісімдесят чотири) гривні 00 копійок протягом перших п`яти місяців з дня набрання рішенням законної сили, а в останній місяць - 4 287 (чотири тисячі двісті вісімдесят сім) гривень 20 копійок, сплачуючи вказані платежі не пізніше останнього дня кожного місяця на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (код в ЄДРПОУ 43541163).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення у повному обсязі складене та підписане 20 квітня 2026 року.

Учасники справи:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал», код в ЄДРПОУ 43541163; місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Рогнідинська, буд. 4, літ. А, оф. 10;
відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 ; зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя         Д. О. Парфьонов