САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА 
Справа №206/3487/24
1-кп/206/43/26 
ВИРОК
Іменем України

16.02.2026 року    Самарський районний суд міста Дніпра у складі:
головуючий суддя       ОСОБА_1 , 
секретар судового засідання      ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро матеріали кримінального провадження №12024041030001437 по обвинуваченню 
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Дніпропетровська, працюючого в ТОВ «АВ Метал-Груп» на посаді слюсаря- ремонтника, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України, 
за участю: прокурора      ОСОБА_4 , 
обвинуваченого       ОСОБА_3 ,
захисника         ОСОБА_5 ,
представника потерпілого     ОСОБА_6 , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , 22.04.2024 року о 16:45 водій перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння, чим заздалегідь позбавив себе можливості об`єктивно оцінювати дорожню обстановку і координувати свої дії, керуючи автомобілем «DAEWOO LANOS» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить йому на праві власності, рухався в Самарському районі м. Дніпра по другорядній дорозі вул. Олександра Оцупа в бік вул. Курсантська. Керуючи автомобілем «DAEWOO LANOS» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_3 , знаходячись у стані наркотичного сп`яніння, чим заздалегідь позбавив себе можливості правильно оцінювати дорожню обстановку що складається та координувати свої дії, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, рухаючись по другорядній дорозі вул. Олександра Оцупа в Самарському районі м. Дніпра, позначеній дорожнім знаком 2.1 розділу 33.2 ПДР України, наближаючись до перехрестя нерівнозначних доріг з вул. Курсантська, не надав дорогу автомобілю «HYUNDAI ACCENT» реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_7 , який рухався зліва направо за напрямком руху автомобіля «DAEWOO LANOS» реєстраційний номер НОМЕР_1 , в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем «HYUNDAI ACCENT» реєстраційний номер НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_7 . В результаті зіткнення автомобіля «DAEWOO LANOS» реєстраційний номер НОМЕР_5 та автомобілю «HYUNDAI ACCENT» реєстраційний номер НОМЕР_6 , автомобіль «HYUNDAI ACCENT» реєстраційний номер НОМЕР_7 продовживши рух некерованому стані здійснив зіткнення з рейсовим автобусом марки «БАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_8 під керуванням ОСОБА_8 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажиру автомобіля «HYUNDAI ACCENT» реєстраційний номер НОМЕР_7 ОСОБА_9 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому лівої стегнової кістки з підшкірною гематомою, які згідно п.2.2.2 - «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року №б, відносяться до ушкоджень СЕРЕДНЬОГО ступеню тяжкості, що призвели до тривалого розладу здоров`я понад 21 добу. Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося у тому, що водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «DAEWOO LANOS» реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушив вимоги п. 16.11 та дорожнього знаку Правил руху, невиконання яких находиться у причинному зв`язку з наслідками, що настали, а саме: п.16.11 - «На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається другорядною дорогою, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху», дорожній знак 2.2 - «проїзд без зупинки заборонено». 
Дії ОСОБА_3 що виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, що причинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, кваліфікуються за ч.1 ст.286-1 КК України.
08 лютого 2026 року було укладено угоду про примирення між потерпілим ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_3 , яку ними підписано і в якій вони дійшли згоди щодо всіх істотних для даного кримінального провадження обставин, правової кваліфікації дій ОСОБА_3 за ч.1 ст.286-1 КК України, а також в яких ОСОБА_3 повністю та беззаперечно визнав свою винуватість у зазначеному діянні та щиро покаявся в скоєному, примирився з потерпілим та відшкодував йому завдану матеріальну та моральну шкоду.
Відповідно до укладеної між потерпілим ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_3 від 08 лютого 2026 року, сторони угоди узгодили призначення обвинуваченому покарання за ч.1 ст.286-1 КК України, із застосуванням положень ст.69 КК України, перейшовши до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.1 ст.286-1 КК України, у виді у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.
Вислухавши думку прокурора, представника потерпілого, обвинуваченого та його захисника, які просили суд затвердити укладену угоду про примирення, дослідивши надані суду матеріали кримінального провадження, суд вважає за можливе затвердити угоду від 08 лютого 2026 року з огляду на наступні підстави. 
Відповідно до ст.468 та ч.3 ст.469 КПК України у кримінальному провадженні щодо нетяжких злочинів може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.
ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286-1 КК України, яке згідно ст.12 цього Кодексу є нетяжким злочином.
Згідно з ст.66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданого збитку потерпілому.
Відповідно до вимог ст.67 КК України обставини, що обтяжують покарання, відсутні.
Обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє характер обвинувачення, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, вид покарання та дав згоду на його призначення, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угод судом, та що він відмовився від здійснення прав, передбачених п.1 ч.5 ст.474 КПК України.
Потерпілий ОСОБА_10 цілком розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені п.2 ч.1 ст.473 КПК України та згоден на призначення узгодженої міри покарання.
Укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угодах.
Так, умови угоди не суперечать вимогам КПК України та Кримінального кодексу України, оскільки ст.469 КПК України допускає можливість укладення угоди про примирення у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину, яким є злочин, передбачений ч.1 ст.286-1 КК України, кримінальне правопорушення кваліфіковано правильно за ч.1 ст.286-1 КК України, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін або інших осіб, оскільки шкода була заподіяна лише потерпілому, є очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань. Суд також бере до уваги той факт, що узгоджені сторонами вид і міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України.
Відповідно до ч.1 ст.475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Обставин для відмови в затвердженні угоди, передбачених ч.7 ст.474 КПК України судом не встановлено. 
Узгоджене в угоді покарання обвинуваченому, на думку суду, відповідає тяжкості скоєного злочину, особі обвинуваченого, є достатнім та необхідним для його виправлення й попередження вчинення інших кримінальних правопорушень. 
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про доцільність затвердження угоди про примирення та призначення ОСОБА_3 узгодженого покарання, із застосуванням положень ст.69 КК України, перейшовши до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.1 ст.286-1 КК України, у виді у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.
У межах зазначеного кримінального провадження потерпілим ОСОБА_10 було заявлено цивільний позов про відшкодування моральної шкоди. 
15 лютого 2026 року від представника потерпілого ОСОБА_6 надійшла заява в якій він зазначає, що матеріальна та моральна шкода відшкодована у повному обсязі у зв`язку з чим просить суд прийняти відмову потерпілого ОСОБА_10 від цивільного позову та закрити провадження за цивільним позовом в межах даного кримінального провадження. 
Згідно ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.
Підстав не прийняття відмови потерпілого від позову судом не встановлено, оскільки в судовому засіданні останній підтвердив факт повного відшкодування завданої шкоди обвинуваченим.
Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
А тому, суд вважає, що слід скасувати арешти майна: автомобілю марки Hyundai Accent, державний номер НОМЕР_3 , який накладений на підставі ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 квітня 2024 року; автомобілю марки DAEWOO LANOS, державний номер НОМЕР_9 , який накладений на підставі ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 квітня 2024 року.
Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України. 
Крім того, з обвинуваченого ОСОБА_3 підлягають стягненню витрати за проведення експертиз відповідно до ст.124 КПК України.
Враховуючи викладене, керуючись ст.255 ЦПК України, ст.ст.369-371, 373-376, 474, 475 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення між потерпілим ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_3 від 08 лютого 2026 року.
ОСОБА_3 визнати винними у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України та призначити йому покарання із застосуванням положень ст.69 КК України у виді у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.
Прийняти відмову потерпілого ОСОБА_10 від цивільного позову та закрити провадження у справі в частині цивільного позову на підставі п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України.
Речові докази по справі: 
-автомобіль марки Hyundai Accent, державний номер НОМЕР_3 , повернути власнику ОСОБА_11 
-автомобіль марки DAEWOO LANOS, державний номер НОМЕР_9 , повернути власнику ОСОБА_3 .
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення судової авто технічної експертизи №СЕ-19/104-24/24516-ІТ від 20.06.2024 року 3029,12 грн.;
Арешти, накладені ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 квітня 2024 року на автомобіль марки Hyundai Accent, державний номер НОМЕР_3 ; ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 квітня 2024 року автомобіль марки DAEWOO LANOS, державний номер НОМЕР_9 – скасувати.
Вирок суду може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення. 
Копію вироку вручити обвинуваченому, прокурору, потерпілому та захиснику.

Суддя           ОСОБА_1