Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 квітня 2026 р. № 520/5152/26
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитра Волошина, розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії
У С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача-1 від 24 грудня 2025 року №205050013637 в частині незарахування до спеціального стажу ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії за вислугу років, період роботи з 01.01.1992 по 26.05.1994;
- зобов`язати Відповідача-2 зарахувати до спеціального стажу ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії за вислугу років, період роботи з 01.01.1992 по 26.05.1994 на посаді старшої піонерської вожатої Андріївської НСШ № 3 Балаклійського району Харківської області;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити та виплатити з 16.12.2025 пенсію за вислугу років відповідно до пункту 2 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з дотриманням умов, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення». 
В обґрунтування позовних вимог позивач послалася на протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 24 грудня 2025 року №205050013637 в частині незарахування до спеціального стажу позивача, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, періоду роботи з 01.01.1992 по 26.05.1994. Позивач уважає свої права порушеними, тому звернулася до суду з даним адміністративним позовом. 
Ухвалою від 24.03.2026 відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України, та запропоновано відповідачу надати відзив на позов. 
Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження доставлена відповідачам до їх електронних кабінетів через систему "Електронний суд", що підтверджується довідками про доставку до електронного кабінету ЄСІТС.
Позивачу копія ухвали про відкриття провадження надіслана засобами поштового зв`язку за адресою, зазначеною в позовній заяві, однак на адресу суду повернувся конверт із відміткою "за закінченням терміну зберігання", що підтверджується довідкою про причини повернення/досилання та роздруківкою з сайту "Укрпошта".
Відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 251 Кодексу адміністративного судочинства України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
При цьому, згідно із ч. 11 ст. 126 Кодексу адміністративного судочинства України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.
Отже, позивач уважається таким, що належним чином повідомлений про розгляд справи.
Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, подав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого виклав свої заперечення проти позову, зазначивши, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області № 205050013637 від 24.12.2025 відмовлено в призначенні пенсії за вислугою років ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу роботи станом на 11.10.2017. За доводами відповідача, в позивача відсутній необхідний спеціальний стаж для призначення пенсії за вислугу років - не менше 26 років 6 місяців станом на 11.10.2017, тому підстав для призначення позивачу даного виду пенсії станом на сьогоднішній день немає.
Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, правом надати відзив на позов не скористався, у встановлений судом строк документи до суду не надходили.
Згідно з ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України), суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом встановлено наступне.
Позивач 16.12.2025 звернулася до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії за вислугу років, що не заперечується сторонами.
Заяву позивача розглянуто за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області та прийнято рішення від 24.12.2025 №205050013637, яким відмовлено в задоволенні заяви позивача про призначення пенсії за вислугу років відповідно до розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням вимог пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу роботи станом на 11.10.2017 (а.с. 23-24).
У вказаному рішенні зазначено, що страховий стаж особи становить 36 років 8 місяців 27 днів, спеціальний стаж відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" зі змінами згідно з Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" становить 24 роки 4 місяці 10 днів станом на 11.10.2017.
Також, позивач подала до пенсійного органу звернення, у відповідь на яке Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повідомило, що період роботи на посаді старшої піонервожатої зараховано до спеціального стажу згідно пункту 3 Примітки Постанови Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років" з 01.02.1989 по 31.12.1991, яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства. 
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV) визначено принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Згідно з пунктом 16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV, до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.
Відповідно до пункту 2-1 розд. XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV особам, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення». Розмір пенсії за вислугу років визначається відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. Пенсії за вислугу років фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України.
Так, Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 року №2148-VIII набрав чинності 11.10.2017.
Тобто, пенсії за вислугу років згідно приписів Закону України «Про пенсійне забезпечення» призначаються за умови наявності у особи станом на 11.10.2017 визначеного Законом України «Про пенсійне забезпечення» страхового і спеціального стажу.
Згідно зі статтею 52 Закону №1788-XII право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники освіти, охорони здоров`я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до пункту «е» статті 55.
Приписи п. «е» ст.55 Закону №1788-XII (у редакції, що діяла до внесення змін Законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII та «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року №911-VIII) передбачали, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.
У подальшому, з прийняттям Закону України від 02.03.2015 року №213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» підвищено, зокрема, спеціальний стаж, необхідний для виходу на пенсію, для категорій працівників, визначених пунктами «д», «е», «ж» статті 55 Закону, а з прийняттям Закону України від 24.12.2015 року №911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» встановлено раніше не передбачений законодавством вік виходу на пенсію для окремих категорій громадян, а саме: 55 років - для працівників освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення (пункт «е» статті 55 Закону) за переліком, що затверджується у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Так, згідно п. «е» ст. 55 Закону №1788-XII (у редакції Закону від 24.12.2015 року №911-VIII) право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців; з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.
З матеріалів справи судом встановлено, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області № 205050013637 від 24.12.2025, прийнятим за принципом екстериторіальності, позивачу відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років, у зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу роботи станом на 11.10.2017, а саме 26 років 6 місяців (а.с. 23-24).
При цьому, звертаючись до суду з даним позовом позивач зазначила, що до її спеціального стажу роботи протиправно не зараховано період роботи з 01.01.1992 по 26.05.1994 на посаді старшої піонерської вожатої Андріївської восьмирічної школи № 3.
Статтею 62 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.
Аналіз наведених норм права свідчить про те, що законодавством України встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах.
Такі висновки викладені Верховним Судом в постановах від 27 лютого 2018 року у справі № 681/813/17, від 21.11.2019 року у справі № 501/3014/16-а, від 27 квітня 2020 року у справі №648/1613/17, від 16 січня 2023 року у справі №171/843/17(2-а/171/46/17).
З копії трудової книжки серії НОМЕР_1 , наявної в матеріалах справи, вбачаються наступні записи про спірний період роботи позивача: 
- запис № 3: 01.02.1989 - прийнята за переводом старшою піонервожатою (наказ № 41-к від 13.01.1989);
- запис № 4: 27.05.1994 - переведена завідуючою бібліотекою (наказ № 26 від 27.05.1994).
Зазначені відомості також підтверджуються довідкою Андріївського ліцею № 1 Ізюмського району Харківської області від 10.12.2025 № 01-27/233, з якої вбачаються періоди роботи позивача з 01.02.1989 по 27.05.1994 на відповідних посадах. 
Так, трудова книжка позивача серії НОМЕР_1 та довідка від 10.12.2025 № 01-27/233 містять відомості про період роботи позивача в Андріївській восьмирічній школі № 3 (Андріївська НСШ № 3 Балаклійського району Харківської області) в період з 01.02.1989 по 27.05.1994.
Однак, із наявного в матеріалах справи листа ГУ ПФУ в Харківській області від 23.02.2026 № 11324-5831/Д-03/8-2000/26 вбачається, що період роботи позивача на посаді старшої піонервожатої зараховано до спеціального стажу лише частково, а саме з 01.02.1989 по 31.12.1991. 
При цьому, в оскаржуваному рішенні відповідачем не надано жодної оцінки іншій частині періоду, не надано оцінки трудовій книжці позивача та уточнюючій довідці, в якій міститься інформація про спірний період, не зазначено обставин щодо врахування чи неврахування такої довідки при вирішенні питання щодо призначення пенсії позивачу. 
У рішенні ГУ ПФУ в Житомирській області від 24.12.2025 № 205050013637, яким позивачу відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років, відповідачем не зазначено конкретні підстави для неврахування частини періоду роботи з 01.01.1992 по 26.05.1994, зважаючи на те, що трудова книжка позивача та наявна в матеріалах справи уточнююча довідка містять відомості про роботу позивача в період з 01.02.1989 по 26.05.1994 та зважаючи на часткове зарахування відповідачем спірного періоду (з 01.02.1989 по 31.12.1991). 
При цьому, під час розгляду справи відповідачами також не надано до суду пояснень щодо підстав часткового врахування до спеціального стажу позивача періоду її роботи з 01.02.1989 по 26.05.1994 на посаді старшої піонервожатої в Андріївській восьмирічній школі № 3, а саме щодо врахування періоду з 01.02.1989 по 31.12.1991 та неврахування іншої частини періоду - з 01.01.1992 по 26.05.1994.
Згідно наявного в матеріалах справи листа ГУ ПФУ в Харківській області від 23.02.2026 № 11324-5831/Д-03/8-2000/26 вбачається лише, що, за доводами відповідача, частина спірного періоду з 01.02.1989 по 31.12.1991 була зарахована до спеціального стажу позивача відповідно до раніше діючого законодавства. При цьому, зазначений лист не містять жодних відомостей щодо надання оцінки іншій частині спірного періоду.
Оскаржуване в даній справі рішення взагалі не містить жодних відомостей щодо підстав часткового врахування до спеціального стажу позивача періоду її роботи з 01.02.1989 по 26.05.1994 на посаді старшої піонервожатої в Андріївській восьмирічній школі № 3, відомостей щодо надання оцінки відповідачем, ГУ ПФУ в Житомирській області, зазначеному періоду роботи та обставин щодо незарахування до спеціального стажу позивача періоду роботи з 01.01.1992 по 26.05.1994 на посаді страршої піонервожатої.
За викладених обставин, суд доходить висновку, що відповідачем не належним чином розглянуто заяву позивача про призначення пенсії за вислугу років, що свідчить про необґрунтованість та передчасність оскаржуваного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 24.12.2025 № 205050013637 та про необхідність його скасування.
Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Враховуючи викладені вище обставини, оскільки відповідачем не здійснено належну перевірку пільгового стажу позивача, то, з метою належного захисту прав позивача в спірних правовідносинах, суд уважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву позивача від 16.12.2025 про призначення пенсії за вислугу років, з урахуванням висновків суду.
При цьому, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, оскільки останнім не вчинялося дій та не приймалося управлінських рішень відносно заяви позивача про призначення пенсії за вислугу років. У даному випадку саме на Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, як орган, визначений за принципом екстериторіальності для розгляду заяви позивача про призначення пенсії за вислугу років, покладено обов`язок щодо повторного розгляду заяви позивача про призначення пенсії за вислугу років та вирішення питання про призначення пенсії.
Щодо вимог позивача про зарахування спірного періоду роботи до спеціального стажу позивача та про призначення пенсії, суд зазначає, що такі вимоги є передчасними, оскільки зазначене питання буде вирішуватися ГУ ПФУ в Житомирській області (як органом, що визначений за принципом екстериторіальності для розгляду заяви позивача) при повторному розгляді заяви позивача від 16.12.2025 про призначення пенсії за вислугу років на виконання даного рішення суду.
Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, суд доходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
В И Р І Ш И В:
Адміністративний ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, буд. 7, м. Житомир, 10003, ЄДРПОУ 13559341), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, 61022, ЄДРПОУ 1499344) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково. 
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 24.12.2025 № 205050013637 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугу років.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.12.2025 про призначення пенсії за вислугу років, з урахуванням висновків суду в даній справі.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області суму сплаченого судового збору в розмірі 1 331,20 грн (одна тисяча триста тридцять одна гривня 20 копійок).
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя  Дмитро ВОЛОШИН