Справа 206/7327/25 
Провадження 2/206/819/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(ЗАОЧНЕ)

14 квітня 2026 року  м. Дніпро 

суддя Самарського районного суду міста Дніпра Гаркуша В.В., розглянувши цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс», яке знаходиться за адресою: 02094, місто Київ, вул. Юрія Поправки, будинок 6, кабінет 13, ЄДРПОУ: 42986956 до ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:
25.12.2025 до Самарського районного суду міста Дніпра через систему «Електронний суд» надійшла позовна від представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» адвоката Соломка О.В. до відповідача ОСОБА_1 , в якій представник просить суд:
- стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС», ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ: 42986956 заборгованість за Кредитним договором № 948329231 від 19.07.2024 у розмірі 31 828,50 грн. 
- стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС», ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ: 42986956 Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2422,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн.
І. Стислий виклад позиції позивача.
19.07.2024 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 (далі – Відповідач) було укладено кредитний договір № 948329231 на суму 9900,00 грн. Відповідач підписав Кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора TFWR-3757. Отже, саме Відповідач ініціював укладення Кредитного договору, оформивши Заявку на сайті Первісного кредитора, підписавши Кредитний договір з використанням одноразового ідентифікатора. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення на мобільний телефон, без здійснення входу на сайт Первісного кредитора за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету Кредитний договір між Відповідачем та Первісним кредитором не був би укладений. 
Первісний кредитор виконав свої зобов`язання перед Відповідачем та надав йому кредитні кошти.
22.10.2024 року від первісного кредитора право вимоги за вищезазначеним кредитним договором було передано Товариству з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс», яке 28.05.2025 року передало право вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», а останнє 16.07.2025 – Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС». Відповідач взяті на себе зобов`язання не виконує, у зв`язку з чим станом на день звернення позивача з даним позовом до суду має заборгованість – 36778,50 грн., яка складається з наступного: 9900,00 грн. – заборгованість по кредиту, 21928,50 грн. – заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 4950,00 грн (заборгованість за штрафними санкціями (пеня та штраф).
На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором (а.с. 1-6).
Представник позивача разом з позовною заявою просив розглядати дану справу у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а.с. 6).
Від відповідача ОСОБА_1 , повідомленого про час, дату та місце розгляду справи належним чином, шляхом направлення поштою судової повістки, відзиву на позовну заяву на адресу суду не надходило. В матеріалах справи міститься конверт з відміткою про повернення, через те, що адресат відсутній за вказаною адресою. Також суд завчасно (13.03.2026) повідомляв відповідача, шляхом оголошення на сайті «Судова влада України» (а.с. 22). Отже, відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, у зв`язку з чим суддя вважає можливим застосувати положення ст.280 ЦПК України та розглянути справу заочно.
ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 25.12.2025 справу передано на розгляд судді Гаркуші В.В.
Ухвалою судді Самарського районного суду міста Дніпра від 13.02.2026 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 16).
Враховуючи, що учасники справи в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.
ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази.
19.07.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено ДОГОВІР КРЕДИТНОЇ ЛІНІЇ № 948329231 у формі електронного документу з використанням електронного підпису та підписано паспорт споживчого кредиту, відповідно до умов кредитодавець надав відповідачу кредит на суму 9900,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти, відповідно до умов, зазначених у договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику. Відповідно до паспорту споживчого кредиту, кредит надано строком до 1826 днів (Дисконтний період 30 днів, з можливістю продовження), зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі дисконтна процентна ставка: 3,65% - 547,50%, Індивідуальна процентна ставка: 365,00 - 547,50%, Базова процентна ставка: 547,50% (Базова процентна ставка складає 1,50 відсотків в день від суми залишку Кредиту, яка знаходиться у Позичальника за кожний день користування ним, що становить 547,50 (п`ятсот сорок сім цілих п`ять десятих) відсотків річних). (підсистема «Електронний суд»).
Виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» обов`язку щодо надання грошових коштів у розмірі 9900,00 грн. ОСОБА_1 підтверджується платіжним доручення № 4284b5e5-5533-458e-a38a-518b56687ea7 від 19.07.2024 року (підсистема «Електронний суд»).
22.10.2024 року між первісним кредитором Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № МВ-ТП/5, відповідно до умов якого до Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 948329231 від 19.07.2024 року, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги від 22.10.2024 (підсистема «Електронний суд»).
28.05.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу № 28/0525-01, відповідно до умов якого до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 948329231 від 19.07.2024 року, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги № 1 від 28.05.2025 року (підсистема «Електронний суд»).
16.07.2025 року між Товариством «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «ЕЙС» було укладено договір факторингу № 16/07/25-Е, відповідно до умов якого до Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «ЕЙС» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 948329231 від 19.07.2024 року (підсистема «Електронний суд»).
Відповідно до витягу з реєстру боржників до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «ЕЙС» до договору факторингу № 16/07/25-Е від 16.07.2025 перейшло право грошової вимоги до відповідача у розмірі 36778,50 грн. (підсистема «Електронний суд»).
Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором № 948329231 від 19.07.2024 станом на 01.11.2025 року заборгованість ОСОБА_1 перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» становить 36778,50 грн., з яких: 9900,00 грн. –прострочене тіло, 21928,50 грн. – прострочені відсотки, штрафні санкції - 4950,00 грн (підсистема «Електронний суд»).
Сума заборгованості також підтверджується розрахунком заборгованості до договору № 948329231 від 19.07.2024 та станом на 12.01.2025 складає 36778,50 грн., з яких: 9900,00 грн. –прострочене тіло, 21 928,50 грн. –прострочені відсотки, штрафні санкції - 4 950,00 грн (підсистема «Електронний суд»).
На підтвердження здійснених позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» витрат на професійну правничу допомогу в матеріалах справи міститься договір про надання про надання правової допомоги від 20.08.2025, Акт прийому-передачі наданих послуг (даний акт є невід`ємною частиною до Договору про надання правничої допомоги) № 20/08/25-01 від 20.08.2025, додаткову угоду від 11.09.2025 до договору про надання правової допомоги (підсистема «Електронний суд»). Так, відповідно до Акту прийому-передачі наданих послуг (даний акт є невід`ємною частиною до Договору про надання правничої допомоги) № 20/08/25-01 від 20.08.2025 витрати на правничу допомогу за складання позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором складають 7000,00 грн (вивчення матеріалів справи, підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором № 948329231 від 19.07.2024, підготовка клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором № 948329231 від 19.07.2024).
ІV. Норми законодавства застосовані судом, висновки та мотиви прийнятого рішення.
Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до положень ст.ст. 509, 526, 530 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, у тому числі сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обов`язку. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України умовами кредитного договору є обов`язок кредитодавця надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Аналіз викладених вище норм вказує, що у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
За змістом ст. ст. 610, 611, 612, 623, 625 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі і відшкодування збитків та моральної шкоди.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Позивач, заявляючи позовну вимоги про погашення кредиту, просить суд, у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути з відповідача заборгованість за простроченими відсотками за користування кредитом у розмірі 21928,50 грн. До матеріалів справи долучено копію паспорту споживчого кредиту та заявку на отримання грошових коштів кредит, договір кредитної лінії, які підписані відповідачем, отже він погодився з зазначеними умовами.
Згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Таким чином суд дійшов висновків, що факт укладання договору кредитної лінії між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 є підтвердженим доданими до позовної заявами документами, також суд вважає доведеним факт переходу прав вимоги до ТОВ «ФК «ЕЙС», суд погоджується з сумою заборгованості в частині тіла кредиту, однак не погоджується з розміром нарахованих відсотків за користування кредитом.
Суд вважає, що проценти мають бути нарахованими у відповідності до максимального розміру денної процентної ставки, визначеного в ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (в чинній редакції), залежно від дії перехідного періоду, встановленого пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень вказаного Закону.
Так, Законом України № 3498-ІХ внесені редакційні зміни до Закону України «Про споживче кредитування», зокрема, до частини 5 статті 8 цього Закону.
Згідно частини 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Далі, згідно пункту 17 «;Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Оскільки Закон України № 3498-ІХ набув чинності 24.12.2023 року та застосовано визначений законодавством перехідний період до запровадження максимального розміру денної процентної ставки, в період часу з 24.12.2023 року до 21.04.2024 року максимальний розмір денної процентної ставки 2,5 %, в період часу з 22.04.2024 року до 19.08.2024 року максимальний розмір денної процентної ставки 1,5 %, а з 20.08.2024 року максимальний розмір денної процентної ставки 1 %.
Застосування перехідного періоду при визначенні максимального розміру денної процентної ставки відповідає роз`ясненням, викладеним у пункті 2 мотивувальної частини Рішення КСУ від 09 лютого 1999 року № 1-7/99 (справа про зворотну дію закону), згідно з якими перехід від однієї форми регулювання до іншої може здійснюватися шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма). Отже, у цьому випадку застосовується ультраактивна форма регулювання суспільних відносин.
Згідно з розрахунком Позивача, проценти за користування кредитом нараховані за період з 19.07.2024 до 18.08.2024 за ставкою 0,50 % на день та з 19.08.2024 до 12.01.2025 за ставкою 1,50 % на день.
В силу приписів статті 13 ЦПК України суд, визначаючи розмір процентів, не виходить за межі періоду та вимог, зазначених у розрахунку Позивача, проте застосовує встановлені законом обмеження щодо максимальної ставки.
Таким чином, проценти за користування кредитом у цьому випадку нараховуються:
За період з 19.07.2024 по 18.08.2024 (30 днів): за ставкою 0,50 % (що не перевищує граничну ставку 1,5 % для цього періоду), сума становить 1485,00 гривень (9900 грн ? 0,50 % ? 30 днів).
За 19.08.2024: за ставкою 1,5 % (що не перевищує граничну ставку 1,5 % для цього періоду), сума становить 148,50 гривень (9900 грн ? 1,5 % ? 1 днів).
За період з 20.08.2024 по 12.01.2025 (147 днів): за ставкою 1 % (оскільки заявлена Позивачем ставка 1,5 % перевищує встановлений законом ліміт 1 % для цього періоду), сума становить 14553,00 гривень (9900 грн ? 1 % ? 147 днів).
Загальний розмір нарахованих процентів за період з 19.07.2024 по 12.01.2025 повинен становити 16186,50 гривень (1485,00 + 148,50 + 14553,00).
Загальна сума заборгованості за кредитом складає 26086,50 грн (9900,00 грн тіло кредиту + 16186,50 грн проценти за кредитом), а отже з Відповідача на користь Позивача належить стягнути 24700,50 грн, з урахуванням сплачених позивачем 1386,00 грн.
Щодо Вимоги в частині стягнення штрафу у розмірі 4950,00 грн, суд зазначає наступне.
Згідно з пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, в подальшому його дія неодноразово продовжувалася.
Станом на дату укладення вказаного договору, як і станом на дату подання позову, дія воєнного стану не припинена, а отже виключається можливість нарахування і стягнення штрафу, згідно з умовами договору про надання кредитної лінії № 948329231від 19.07.2024 р..
Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню на 77,60% то відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1879,78 грн., сплачений позивачем при подачі позову до суду.
Щодо питання розподілу витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.
Згідно з ч. ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат представник Позивача подає Акт прийому-передачі наданих послуг (даний акт є невід`ємною частиною до Договору про надання правничої допомоги) № 20/08/25-01 від 20.08.2025 .
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в додатковій постанові від 30.09.2020 по справі № 201/14495/16-ц.
У постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Крім того, у постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила: для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
На підтвердження понесених витрат про надання правничої допомоги представник Позивача надав: копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю КС № 7073/10 від 19.10.2018 (підсистема «Електронний суд»); договір про надання правничої допомоги від 20.08.2025 (підсистема «Електронний суд»); акт приймання-передачі наданих послуг від 20.08.2025 з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Соломко О.В. (підсистема «Електронний суд»), згідно з яким вартість послуг з надання правової допомоги складає 7000,00 грн.
Суд зазначає, що дана справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відзив на позовну заяву відповідачем не подавався, відповідно відповідь на відзив не складалась. Виходячи із критерію пропорційності заявлених витрат предмету спору, суд враховує ціну позову.
За таких обставин, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на правничу допомогу та стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача 3000,00 грн, а оскільки позов задоволено на 77,60% - 2328,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ТОВ "Фінансова компанія "ЕЙС" (02094, місто Київ, вул. Юрія Поправки, будинок 6, кабінет 13, ЄДРПОУ: 42986956) заборгованість за Кредитним договором № 948329231 від 19.07.2024 року у розмірі 24700,50 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ТОВ "Фінансова компанія "ЕЙС" (02094, місто Київ, вул. Юрія Поправки, будинок 6, кабінет 13, ЄДРПОУ: 42986956) судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 1879,78 грн, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2328,00 грн.
В іншій частині позовних вимог – відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто Самарським районним судом міста Дніпра за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя В.В. Гаркуша