ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 742/6230/25 Суддя (судді) першої інстанції: Павлов В.Г.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача: Попової О.Г.,
суддів: Оксененка О.М., Чуприни О.В.
при секретарі: Кущенко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 01.12.2025 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та закриття провадження у справі,
В С Т А Н О В И В:
11.11.2025 ОСОБА_1 (надалі по тексту також - позивач) звернувся до Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області із позовом до Департаменту патрульної поліції (надалі по тексту також - відповідач) в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову серії ББА № 160233 від 27.06.2025, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.127-3 КУпАП, та про закриття провадження у справі.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 27.06.2025 інспектор поліції УПП в Чернігівській області Гагара А.М. виніс оскаржувану постанову серії ББА № 160233, якою його за порушення вимог п. 24.8, 30.3к ПДР необґрунтовано притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.127-3 КУпАП у виді штрафу в розмірі 8500 грн.
Позивач вважає, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки ОСОБА_1 не є суб`єктом правопорушення, передбаченого ст.127-3 КУпАП. 
Також, позивач вказав, що інспектор поліції при винесенні оскаржуваної постанови не в повній мірі з`ясував обставини справи та порушив вимоги п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію".
Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 01.12.2025 позов задоволено:
- постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ББА № 160233 від 27.06.2025 скасовано;
- справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 127-3 КУпАП.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем не доведено належними та достатніми доказами правомірність винесення інспектором поліції постанови серії ББА № 160233 від 27.06.2025. Також, задовольняючи позовні вимоги, суд вказав, що позивач не мав статусу посадової чи відповідальної особи в ПП «Бахмацький автомобіліст» та не виконував організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Департамент патрульної поліції звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що судом першої інстанції не повно з`ясовано обставини справи, висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справ та наявним у ній доказам.
В апеляційній скарзі відповідач зазначив, що практичну підготовку може здійснювати лише викладач, який має відповідний сертифікат, а випуск на лінію (в експлуатацію) здійснює уповноважена на це особа. 
Крім того, відповідач звертає увагу на те, що Правилами дорожнього руху передбачено обов`язок водія слідкувати за технічним станом транспортного засобу. Відповідно до п. 2.3.а) Правил дорожнього руху водій зобов`язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу. Аналогічний обов`язок водія закріплено у статті 16 Закону України «Про дорожній рух». З посиланням на положення п.1.10 ПДР зазначає, що адміністративна відповідальність за ст. 127-3 КУпАП при використанні транспортного засобу обладнаного з порушенням ПДР настає виключно під час практичної підготовки водіїв, а суб`єктом адміністративного правопорушення передбаченого ст. 127-3 КУпАП є спеціаліст з підготовки водіїв.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.02.2026 та від 02.03.2026 відкрито апеляційне провадження, витребувано матеріали адміністративної справи із Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області та призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. 
Від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу. Свою позицію обґрунтовує тим, що мотиви та підстави, зазначені в апеляційній скарзі є безпідставними та необґрунтованими, рішення суду першої інстанції винесено у відповідності до вимог чинного законодавства України, враховуючи всі фактичні обставини справи. На думку відповідача, судом вірно застосовано норми процесуального і матеріального права, в повному обсязі з`ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, доведено та всебічно обґрунтовано їх в своєму судовому рішенні, надано належну оцінку всім доказам, ґрунтуючись на повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи.
У судове засідання на розгляд справи судом апеляційної інстанції в режимі відеоконференції з`явився представник позивача - адвокат Дідик В.В., який надав пояснення. 
Представник відповідача в судове засідання не з`явився та явку свого представника не забезпечив. З урахуванням належного повідомлення про дату, час та місце розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу без його участі. 
Відповідно до частин першої, третьої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, проаналізувавши матеріали справи, аргументи та доводи сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 27.06.2025 серії ББА № 160233, позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.127-3 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн.
Відповідно до змісту оскаржуваної постанови, 27.06.2025 о 11 год 21 хв. в м. Прилуки по вул. Промисловій 13, ОСОБА_1 , будучи спеціалістом з навчання керування транспортними засобами, проводив практичну підготовку водія з використанням транспортного засобу Skoda Fabia д.н.з. НОМЕР_1 , обладнаного з порушенням вимог ПДР, а саме: п. 24.8, 30.3 к) та ДСТУ 3849:24, сторона рівностороннього трикутника (розпізнавальний знак «Н») менше за 20 см, а саме 17 см.
Згідно атестата серії АА № 050780 від 06.11.2023, ОСОБА_1 є спеціалістом з навчання керування транспортними засобами.
У цивільно-правовому договорі № 9 від 24.03.2025 вказано, що ОСОБА_1 в період з 24.03.2025 по 24.03.2026 надає ПП «Бахмацький автомобіліст» послуги з виробничого навчання водіння, технічного обслуговування та ремонту транспортних засобів.
Також, з матеріалів справи встановлено, що транспортний засіб Fabia д.н.з. НОМЕР_1 , згідно протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу № 01312-00430-24, визнано технічно справним (а.с. 20).
Невідповідність розмірів рівностороннього трикутника (розпізнавальний знак «Н»), яким був обладнаний автомобіль Skoda Fabia д.н.з. НОМЕР_1 , підтверджується фотознімком, який долучений представником Департаменту патрульної поліції до відзиву.
У зв`язку з такими обставинами, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.127-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.
Вважаючи оскаржувану постанову протиправною позивач звернувся з цим позовом до суду.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції враховує наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
У статті 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до п. 1.5 Правил дорожнього руху України (надалі по тексту ПДР ) дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.
Відповідно до п. 24.8 ПДР України транспортні засоби (за винятком мотоциклів, мопедів та квадроциклів), на яких проводиться навчання, повинні мати розпізнавальні знаки «Навчальний транспортний засіб» відповідно до вимог підпункту «к» пункту 30.3 цих Правил. Транспортні засоби (за винятком автобусів), які використовуються для навчання, також повинні бути обладнані додатковими педалями зчеплення (у разі коли конструкція транспортного засобу передбачає педаль зчеплення), акселератора (у разі коли конструкція транспортного засобу допускає можливість обладнання такою педаллю) і гальмування, дзеркалом або дзеркалами заднього виду для спеціаліста з підготовки водіїв.
Відповідно до п. 30.3 к) ПДР України «Навчальний транспортний засіб» - рівносторонній трикутник білого кольору з вершиною догори й каймою червоного кольору, в який вписано літеру «Н» чорного кольору (сторона - не менше 200 мм, ширина кайми - 1/10 цієї сторони). Знак розміщується спереду і ззаду на транспортних засобах, що використовуються для навчання водіння.
Також, відповідно до п. 16 «Вимог до перевірки конструкції та технічного стану колісного транспортного засобу, методи такої перевірки», які затверджено наказом Міністерства інфраструктури України від 26.11.2012 року № 710 (у редакції наказу згідно з пунктом 2 розділу ІІІ Інструкції), постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статті 127-3 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.
Частиною першою статті 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 127-3 КУпАП передбачена відповідальність за порушення посадовими особами закладів, їх філій чи інших відокремлених підрозділів, фізичними особами-підприємцями встановленого порядку підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів, а саме: здійснення підготовки, перепідготовки водіїв транспортних засобів, особою, яка не має чинного документа спеціаліста з підготовки водіїв транспортних засобів; допуск осіб, які не склали теоретичний іспит, до практичної підготовки водіїв; проведення практичної підготовки водіїв з використанням транспортних засобів, обладнаних з порушенням вимог Правил дорожнього руху, або особою, яка позбавлена права керувати транспортними засобами, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі від п`ятисот до вісімсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Отже, суб`єктами відповідальності за ст. 127-3 КУпАП виступають виключно посадові особи закладів, їх філій чи інших відокремлених підрозділів або фізичні особи-підприємці, що проводять підготовку, перепідготовку та підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів.
Посадовими (службовими) особами вважаються особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій.
Посадова особа наділена певним обсягом повноважень і в їх межах має право вчиняти дії, що породжують, змінюють або припиняють конкретні правовідносини.
Колегія суддів звертає увагу, що позивач є викладачем ПП «Бахмацький автомобіліст», що підтверджується цивільно-правовим договором №9 від 24.03.2025, та має атестат спеціаліста серії АА №050780, від 06.11.2023 за напрямами підготовки водіїв: навчання керуванню транспортними засобами (а.с. 16).
Отже, позивач не є посадовою особою ПП «Бахмацький автомобіліст» а тому не є суб`єктом адміністративного правопорушення передбаченого ст. 127-3 КУпАП.
Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
В свою чергу, слід зазначити, що відповідачем не надано доказів на підтвердження, з`ясування статусу позивача, як посадової особи закладу, що проводить підготовку, перепідготовку та підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів, яка є суб`єктом відповідальності за ст.127-3 КУпАП.
У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ББА №160233 від 27.06.2025 відносно ОСОБА_1 за ст. 127-3 КУпАП та закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення.
Доводи апелянта не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.
Згідно з частинами 1-3 статті 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги.
Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 71 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, оскільки суд правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Згідно з приписами частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи та обґрунтування апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, з огляду на що, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін. 
Згідно частини третьої статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені. 
Керуючись статтями 243, 250, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 01.12.2025 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та закриття провадження у справі - залишити без задоволення.
Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 01.12.2025 у справі № 742/6230/25 - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач О.Г. Попова 

Судді О.М. Оксененко

О.В. Чуприна