ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

03 березня 2026 року 	м. Полтава	Справа №440/734/26	

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого – судді Кукоби О.О., 
за участю:
секретаря судового засідання – Лазебної А.В.
та представників сторін:
від позивача – Мулик К.К., 
від відповідача – Нікогосян Г.М.,
розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-проектна компанія "Газінвестпроект" до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, 
В С Т А Н О В И В:

1. Стислий зміст позовних вимог та їх обґрунтування.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельно-проектна компанія "Газінвестпроект" (надалі - ТОВ "БПК "Газінвестпроект", позивач) звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Полтавській області (надалі - ГУ ДПС у Полтавській області, відповідач), у якому позивач просив визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДПС у Полтавській області від 14.01.2026 №241 про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності.
Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на невідповідність спірного рішення вимогам чинного законодавства. За твердженням позивача, ним своєчасно здійснено чергову оплату за ліцензію на право зберігання пального виключно для потреб власного споживання та/або промислової переробки, а тому рішення про припинення дії ліцензії з підстави несплати чергового платежу є протиправним. 

2. Позиція відповідача. 

У наданому до суду відзиві на позов представник ГУ ДПС у Полтавській області просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю /а.с. 30-31/. Свою позицію мотивував посиланням на відповідність рішення від 14.01.2026 №241 вимогам чинного законодавства, зазначивши, що підставою для припинення дії ліцензії є невиконання позивачем вимог статті 54 Закону №3817-ІХ щодо повідомлення органу ліцензування про внесення чергової плати за ліцензію. 

3. Процесуальні дії у справі, заяви учасників справи.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 02.02.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у цій справі, а її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. 
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 06.02.2026 заперечення представника позивача проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження залишені без задоволення. 
23.02.2026 до суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача наполягала на правомірності та обґрунтованості позовних вимог, зазначивши, що неповідомлення органу ліцензування про внесення чергової плати за ліцензію Законом №3817-ІХ не визначено підставою для припинення дії ліцензії /а.с. 35-36/. 
У судовому засіданні 24.02.2026 представник позивача позовні вимоги підтримала, а представник відповідача заперечував проти задоволення позову. 
У судовому засіданні 03.03.2026 суд проголосив скорочене рішення. 

Обставини справи

ТОВ "БПК "Газінвестпроект" у визначеному законом порядку зареєстроване як юридична особа, ідентифікаційний номер 36470766.
Позивач в ГУ ДПС у Полтавській області отримав ліцензію на право зберігання пального виключно для потреб власного споживання та/або промислової переробки №16030414202400357 терміном дії з 20.12.2024 по 20.12.2029 /а.с. 5-7/. 
25.11.2025 позивач вніс черговий платіж за ліцензію у розмірі 800,00 грн, що підтверджено платіжною інструкцією від 25.11.2025 №5206. 
14.01.2026 ГУ ДПС у Полтавській області ухвалене рішення №241 про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності, яким припинено дію ліцензії №16030414202400357 на право зберігання пального виключно для потреб власного споживання та/або промислової переробки на підставі пункту 7 частини другої статті 46 Закону №3817-ІХ - несплата чергового платежу за ліцензію /а.с. 4/.
Позивач не погодився із зазначеним рішенням та оскаржив його до суду. 

Норми права, якими урегульовані спірні відносини 

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
27.07.2024 набрав чинності Закон України від 18.06.2024 №3817-IX "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" (надалі - Закон №3817-ІХ, у редакції чинній на час виникнення спірних відносин), який визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, ввезення на митну територію України, вивезення за межі митної території України, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, тютюновою сировиною, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, а також посилення боротьби з їх незаконним виробництвом та обігом на території України.
Пунктом 40 частини першої статті 1 Закону №3817-ІХ визначено, що ліцензія - право суб`єкта господарювання на провадження відповідного виду (кількох видів) господарської діяльності. 
Відповідно до частини сьомої статті 41 Закону №3817-ІХ ліцензії на право зберігання пального надаються та їхня дія припиняється органами ліцензування - територіальними органами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику. 
Надання ліцензій на право зберігання пального виключно для потреб власного споживання та/або промислової переробки в автоматичному режимі здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, а дія таких ліцензій припиняється територіальними органами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.
У силу частин першої, третьої статті 54 Закону №3817-ІХ суб`єкт господарювання зобов`язаний забезпечити сплату чергової річної плати або щоквартальної частини річної плати за надану ліцензію на право провадження відповідного виду господарської діяльності до початку кожного наступного річного (квартального) періоду та повідомити відповідний орган ліцензування про внесення чергового платежу за ліцензію в паперовій або в електронній формі у порядку, встановленому статтею 42 Податкового кодексу України, із зазначенням коду класифікації доходів бюджету, суми внесеного платежу, номера і дати платіжної інструкції, що підтверджує внесення річної плати або щоквартальної частини річної плати за відповідну ліцензію.
Орган ліцензування автоматично формує та направляє суб`єкту господарювання в електронній формі у порядку, встановленому статтею 42 Податкового кодексу України, повідомлення про: необхідність внесення чергового платежу за ліцензію на право провадження відповідного виду господарської діяльності - за 90, 75, 60, 45, 30 та 15 днів до настання терміну сплати чергового платежу за відповідну ліцензію; дату, з якої буде припинена дія ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності у разі невнесення чергового платежу за таку ліцензію, - за дев`ять днів до настання терміну сплати чергового платежу за відповідну ліцензію.
Згідно з частиною першою статті 46 Закону №3817-ІХ дія ліцензії припиняється шляхом прийняття органом ліцензування, який надав відповідну ліцензію, рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності.
За змістом пункту 7 частини другої статті 46 Закону №3817-ІХ підставами для прийняття органом ліцензування рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності є несплата чергового платежу за ліцензію. 
Відповідно до частини сьомої статті 46 Закону №3817-ІХ рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності, прийняте територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, може бути оскаржено в адміністративному порядку, передбаченому Податковим кодексом України, або в судовому порядку, а рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності, прийняте центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, - в судовому порядку.

Оцінка судом обставин справи

Згідно з частиною другою статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. 
За обставин цієї справи між сторонами виник спір щодо правомірності рішення ГУ ДПС у Полтавській області від 14.01.2026 №241 про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності, яким припинено дію ліцензії на право зберігання пального виключно для потреб власного споживання та/або промислової переробки №16030414202400357 терміном дії з 20.12.2024 по 20.12.2029.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку /частина друга статті 2 КАС України/.
Суд встановив, що дію ліцензії №16030414202400357 припинено з підстав несплати позивачем чергового платежу за ліцензію. 
Водночас, як зазначив позивач, ним своєчасно внесена чергова плата за ліцензію. 
На підтвердження своїх доводів позивач надав платіжну інструкцію від 25.11.2025 №5206, за якою 25.11.2025 сплачено 800,00 грн, призначення платежу - плата за ліцензію на право зберігання пального. 
Відповідач у ході розгляду справи не надав суду доказів наявності у ТОВ "БПК "Газінвестпроект" заборгованості з плати за ліцензію, незарахування коштів у розмірі 800,00 грн до Державного бюджету України, прострочення позивачем платежів тощо. 
Суд зазначає, що ненадання суб`єктом господарювання до ГУ ДПС у Полтавській області копії платіжного доручення про сплату річної плати за ліцензію з відміткою банку про черговий платіж за ліцензію не є правовою підставою для висновку про несплату таким суб`єктом чергової плати за ліцензію і застосування до позивача відповідальності шляхом анулювання дії ліцензії, оскільки анулювання ліцензії здійснюється лише у випадку несплати чергового платежу за ліцензію. 
При цьому, під несплатою річної плати за ліцензію слід розуміти бездіяльність суб`єкта господарювання, яка полягає у не здійсненні ним своєчасного та в повному обсязі перерахування коштів на відповідний бюджетний рахунок, призначений для вказаного платежу. 
Наведений висновок узгоджується з позицією Верховного Суду у постанові від 23.05.2024 у справі № 320/8612/22, який вказав, що суди попередніх інстанцій обґрунтовано відхилили посилання податкового органу на ненадання платником копії платіжного доручення з відміткою банку про сплату, оскільки стаття 15 Закону №481/95-ВР передбачає, як обставину для анулювання ліцензії, саме несплату чергового платежу, а не ненадання копії платіжного доручення.

Щодо доводів представника відповідача про незастосовність вказаного висновку Верховного Суду до обставин справи, що розглядається, з підстав зміни законодавства суд зазначає, що відповідний припис статті 15 Закону №481/95-ВР в частині визначення підстави для припинення дії ліцензії є аналогічним нормі пункту 7 частини другої статті 46 Закону №3817-ІХ, тобто спірні відносини є подібними. 
Суд також зазначає, що стаття 46 Закону №3817-ІХ містить вичерпний перелік підстав для припинення дії ліцензії. 
Згідно з пунктом 7 частини другої статті 46 Закону №3817-ІХ підставою для прийняття органом ліцензування рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності є несплата чергового платежу за ліцензію. 
Водночас, відповідач у відзиві на позов посилався на невиконання позивачем вимог частини першої статті 54 Закону №3817-ІХ, яка зобов`язує суб`єкта господарювання не тільки забезпечити сплату чергового платежу, але й повідомити відповідний орган ліцензування про його внесення. 
Суд зазначає, що сторонами не заперечується факт своєчасного та повного внесення позивачем плати за ліцензію. Спірним є питання, чи є відсутність повідомлення про таку сплату підставою для припинення дії ліцензії. 
Суд повторює, що у силу частини першої статті 54 Закону №3817-ІХ суб`єкт господарювання зобов`язаний забезпечити сплату чергової річної плати або щоквартальної частини річної плати за надану ліцензію на право провадження відповідного виду господарської діяльності до початку кожного наступного річного (квартального) періоду та повідомити відповідний орган ліцензування про внесення чергового платежу за ліцензію в паперовій або в електронній формі у порядку, встановленому статтею 42 Податкового кодексу України, із зазначенням коду класифікації доходів бюджету, суми внесеного платежу, номера і дати платіжної інструкції, що підтверджує внесення річної плати або щоквартальної частини річної плати за відповідну ліцензію. 
Аналізуючи вказану норму, суд зауважує, що законодавець чітко розмежував обов`язок ліцензіата зі сплати чергової річної/щоквартальної річної плати за надану ліцензію та порядок повідомлення про внесення чергового платежу. 
Відповідальність ліцензіата у вигляді припинення дії ліцензії, встановлена статтею 46 Закону №3817-ІХ, передбачена саме за несплату чергового платежу за ліцензію, тобто за фактичну відсутність перерахування коштів до бюджету у встановлений строк. 
Стаття 46 Закону №3817-ІХ не встановлює такої санкції, як припинення дії ліцензії, за неповідомлення органу ліцензування про здійснену оплату. 
За наведених обставин, оскільки позивач своєчасно та в повному обсязі сплатив черговий платіж за ліцензію, у відповідача були відсутні правові підстави для припинення її дії. 
Посилання відповідача на неповідомлення ГУ ДПС у Полтавській області про сплату є безпідставним, оскільки така обставина не є підставою для припинення дії ліцензії відповідно до вичерпного переліку, наведеного у статті 46 Закону №3817-ІХ.
Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
ГУ ДПС у Полтавській області у ході судового розгляду справи не доведено наявності достатніх підстав для припинення дії ліцензії ТОВ "БПК "Газінвестпроект" на право зберігання пального виключно для потреб власного споживання та/або промислової переробки №16030414202400357 терміном дії з 20.12.2024 по 20.12.2029.
Водночас позивач довів, що ним своєчасно та у повному розмірі внесено чергову плату за ліцензію, що спростовує доводи податкового органу про наявність підстави для припинення дії ліцензії, визначеної пунктом 7 частини другої статті 46 Закону №3817-ІХ. 
Зважаючи на встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ТОВ "БПК "Газінвестпроект" повністю.

Розподіл судових витрат

Відповідно до частини першої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 3328,00 грн, що зарахований до спеціального фонду Державного бюджету /а.с. 17, 18/. 
Згідно з частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. 
З огляду на приписи підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 згаданого Закону за подання до адміністративного суду позову немайнового характеру, який подано юридичною особою, ставка судового збору становить один розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
А відповідно до частини третьої цієї статті, при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2026 рік" установлено, що у 2026 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2026 року становить 3328 гривень. 
Оскільки позовну заяву подано до суду в електронній формі, позивач мав сплатити судовий збір у розмірі 2662,40 грн (3328,00 грн х 0,8). 
Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.
Зважаючи на задоволення позовних вимог, судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2662,40 грн належить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Полтавській області.
Своєю чергою, відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. 
Частиною першою статті 143 КАС України визначено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. 
Таким чином, надмірно сплачений за подання позовної заяви у цій справі судовий збір у розмірі 665,60 грн належить повернути позивачу з Державного бюджету України.

Керуючись статтями 2, 3, 5-10, 72-77, 90, 132, 139, 143, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд  

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-проектна компанія "Газінвестпроект" задовольнити. 
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 14.01.2026 №241 про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-проектна компанія "Газінвестпроект" судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2662,40 грн (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні сорок копійок).
Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Будівельно-проектна компанія "Газінвестпроект" з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 665,60 грн (шістсот шістдесят п`ять гривень шістдесят копійок). 
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельно-проектна компанія "Газінвестпроект" (код ЄДРПОУ 36470766; вул. Бульварно-Кудрявська, 22, літ. А, к. 429, м. Київ, 04053). 
Відповідач: Головне управління ДПС у Полтавській області (код ЄДРПОУ ВП 44057192; вул. Європейська, 4, м. Полтава, Полтавська область, 36014).
Рішення набирає законної сили у порядку та строки, визначені статтями 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів після складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Повний текст рішення складено 9 березня 2026 року.

Суддя Олександр КУКОБА