Справа № 309/1636/25

П О С Т А Н О В А
Іменем України

15 квітня 2026 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Мацунича М.В.
суддів: Собослоя Г.Г., Кожух О.А.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Плешинець Микола Васильович, на рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 06 листопада 2025 року, ухвалене головуючим суддею Кемінь В.Д. в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання матері

встановив:

У травні 2025 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання матері.
Позов обґрунтовувала тим, що вона є пенсіонеркою та інвалідом ІІ групи, отримує пенсію за віком розмір якої складає 3613 грн, інших джерел доходу не має. Позивачка має повнолітніх доньок: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Становище позивачки є вкрай нужденним. Оскільки позивачка являється інвалідом ІІ групи, у 2018 році перенесла складну операцію на серці з приводу заміни аортального клапану. З часу перенесеної операції позивачка втратила можливість до нормального життя, постійно потребує стороннього догляду. 
У 2019 році відповідачка ОСОБА_1 оформила за матір`ю постійний догляд як за особою, яка має інвалідність ІІ групи та повинна вести за нею постійний догляд. Натомість відповідачка не веде догляд, не допомагає позивачці в побуті. ОСОБА_1 зробила для неї нестерпні умови для проживання, а тому вона перейшла проживати до старшої доньки ОСОБА_3 . 
Враховуючи свій похилий вік позивачка потребую матеріальної допомоги, а так, як її донька - ОСОБА_1 є здоровою працездатною особою, має постійних дохід, тому має можливість надавати їй матеріальну допомогу, але відмовляється це робити.
З врахуванням наведеного ОСОБА_2 просила суд стягувати з ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 1/4 від всіх видів заробітку, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для особи, яка втратила працездатність, щомісячно з дня подачі позову і довічно.

Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 06 листопада 2025 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканки АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 на утримання матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти у розмірі 2 000,00 грн щомісячно, починаючи з 09.05.2025 і довічно.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1211,20 грн на користь держави.

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Плешинець М.В., подала апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову. 
Вказує, що у неї на утриманні перебувають троє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Молодша донька ОСОБА_6 з дитинства хворіє та знаходиться на Д обліку в Копашнівській амбулаторії три роки. Відповідачка ОСОБА_1 на сьогодні є безробітною, ніде не працює і не має постійного доходу. Крім того, відповідачка підтримує батька ОСОБА_7 , який є інвалідом третьої групи. 
Зазначає, що судом не враховано, що у позивачки є також донька ОСОБА_3 до якої вона вимог не заявляє і доказів того, що остання надає матері допомогу, позивачкою не надано.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 29.12.2025 відкрито апеляційне провадження в справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та надано учасникам справи строк п`ятнадцять днів, з дня вручення копії цієї ухвали, для надання відзиву на апеляційну скаргу.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_8 , в інтересах якої діє адвокат Поковба Т.В., просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін рішення суду першої інстанції.
Вказує, що відповідачкою не надано належних доказів того, що на її утриманні перебувають повнолітні діти. Крім того, їх батько працює за кордоном та надає їм допомогу. Відповідачка також перебуває за кордоном. Вважає, що відповідачкою вчиняються дії щодо ухилення від виконання обов`язку утримувати непрацездатну матір. 

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Стаття 51 Конституції України встановлює, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.
Відповідно до частини першої, третьої статті 172 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування.
Відповідно до статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі.
Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи.
При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено частиною першою статті 204 СК України.
Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.
Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин.
Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 є матір`ю відповідачки ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .
Позивачка має статус пенсіонера, інвалід ІІ -групи, та отримує пенсію в розмірі пенсії за віком.
Згідно довідки про доходи ОСОБА_2 як пенсіонер, отримала наступні пенсійні виплати: за січень 2025 року 3240,00 грн, за лютий 2025 року 3240,00 грн, за березень 2025 року 3613,00 грн за квітень 2025 року 3613,00 грн, всього 13 706,00 грн.
Також встановлено, що позивач має ряд захворювань, пов`язаних з роботою серця, що підтверджується копіями медичних документів.
Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що ОСОБА_2 , яка є пенсіонером, інвалідом другої групи, хворіє, інших доходів не отримує, а тому потребує матеріальної допомоги.
Відповідно до статті 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.
Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Тобто, батьків слід визнавати такими, що потребують матеріальної допомоги. Свідченням такої потреби є отримання матір`ю чи батьком доходів, які є меншими за прожитковий мінімум. Згідно діючого законодавства, держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб - 
ОСОБА_2 є непрацездатною, отримує пенсію, більшу частину з якої витрачає на придбання ліків, коштів, необхідних для забезпечення її життєдіяльності не вистачає, а тому зважаючи на скрутне матеріальне становище вона потребує матеріальної допомоги. Донька ОСОБА_1 не допомагає їй матеріально, не забезпечує її всім необхідним для нормального проживання.
Хоч позивачка отримує пенсією у розмірі, що забезпечує їй прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, однак, з урахуванням похилого віку та того, що вона має проблеми зі здоров`ям, витрати позивачки на ліки та речі, перевищують розмір прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб.
Суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини справи, врахував майновий стан позивача, яка потребує матеріальної допомоги, відповідача, яка має можливість надавати таку допомогу, стягнув аліменти на утримання матері в розмірі по 2 000,00 грн щомісяця. 
Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає, що розмір аліментів є обґрунтованим.
Доводи апелянта про те, що на її утриманні перебувають троє повнолітніх доньок, а тому вона не має можливості надавати матеріальну допомогу позивачці, не позбавляє її від обов`язку утримувати непрацездатну матір.
Крім того, вказані обставини були враховані судом першої інстанції при визначенні розміру аліментів.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення аліментів у визначеному розмірі та не знаходить підстав для скасування чи зміни рішення суду.
Отже колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, суд ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення – без змін.
Зважуючи на встановлене та керуючись вимогами норм статей 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Плешинець Микола Васильович, залишити без задоволення.

Рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 06 листопада 2025 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 15 квітня 2026 року.

Суддя-доповідач:

Судді: