Справа № 592/3822/26
Провадження № 3/592/858/26 
ПОСТАНОВА
17 березня 2026 року          м.Суми
Суддя Ковпаківського районного суду м. Суми Костенко Владислав Геннадійович, розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
за ч. 5 ст. ст. 126 КУпАП,

У С Т А Н О В И В :
Відносно ОСОБА_1 складений протокол серії ЕПР1№604340 від 02.03.2026 за вчинення правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП. У протоколі зазначено, що 02.03.2026 о 13-22 год. в м. Суми, просп. Перемоги, 39, ОСОБА_1 , будучі позбавлений прав керування транспортним засобом, повторно протягом року керував транспортним засобом, а саме АУДІ А4 д.н.з НОМЕР_1 . 
Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом будучі позбавленим прав керування підтверджується постановою Зарічного районного суду м.Суми у справі №537/4687/25 від 07.08.2025 з якої вбачається, що постановою у справі №591/3179/25 від 04.04.2025 за вчинення правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП він позбавлений прав керування транспортними засобами на три роки, відеозаписами з відео реєстратора патрульного автомобіля, записами з нагрудних відео реєстраторів поліцейських.
Також з відеозапису та протоколу вбачається під час його складання ОСОБА_1 пояснив, що є військовослужбовцем та виконував військове розпорядження. Під час керування транспортним засобом він перебував у військовій формі. У салоні автомобіля знаходився інший військовослужбовець.
У судовому засіданні ОСОБА_1 визнав, що його позбавлено прав керування транспортними засобами на строк три роки та те, що керував транспортним засобом за обставин наведених у протоколі. Разом з цим пояснив, що у той день виконував завдання безпосереднього начальника, вивозив іншого військовослужбовця для надання медичної допомоги. На підтвердження пояснень подав довідку в/ч НОМЕР_2 з якої вбачається, що є військовослужбовцем військової частини з 10.11.2024.
Дослідивши та оцінивши вищезазначені докази, суд дійшов наступних висновків.
У відповідності до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
При цьому, вирішуючи питання щодо винуватості та притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд має перевірити наявність обставин, що виключають притягнення особи до відповідальності.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до вимог, викладених у ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, обставини адміністративного правопорушення повинні бути з`ясовані всебічно, повно й об`єктивно в їх сукупності.
Відповідно до ст. 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.
Згідно зі ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.
Крайня необхідність - це випадок зіткнення двох інтересів, які рівною мірою охороняються законом, і при якій заради збереження більш важливого інтересу, заподіюється шкода меншому інтересові.
Крайню необхідність можна визнати правомірною лише при наступних обставинах (ознаках): небезпека не може бути усунена іншим шляхом, окрім як заподіяння шкоди, тобто крайня необхідність є єдиним засобом захисту від небезпечних дій; при крайній необхідності шкода завдається не джерелу небезпеки, а інтересам третіх осіб; шкода, яка заподіюється при крайній необхідності, повинна бути меншою, ніж та, яка попереджена.
Вчинення протиправного діяння в стані крайньої необхідності представляє собою дії правопорушника спрямовані на усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, встановленому порядку управління, але за умов, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунена іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена.
Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза зазначеним охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. На це прямо вказують посилання в статті «для усунення небезпеки, яка загрожує». Небезпека за таких обставин не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам. Це - одне з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності. Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14.03.2022 № 133/2022, з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено в Україні введений та діє по теперішній час діє воєнний стан, який продовжений відповідними Указами Президента України які затверджені відповідними Законами України.
Згідно з Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій №108 від 12.04.2024 з наступними змінами, з 06.03.2024 ряд населених пунктів Сумської міської територіальної громади внесені до переліку територій, на яких ведуться бойові дії або тимчасово окуповані Російською Федерацією.
З наданих ОСОБА_1 пояснень та відеозапису вбачається, що він був у військовій формі, перевозив іншого військовослужбовця, рухався містом з боку ліній бойового зіткнення у бік лікувального закладу. Як пояснення керування транспортним засобом пояснив, що виконував військове розпорядження, а саме вивозив іншого військовослужбовця для надання медичної допомоги.
Таким чином факт того, що ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності повністю доведений дослідженими в суді доказами у справі.
Наведене приводить суд до переконання, що в даній ситуації ОСОБА_1 , керував транспортним засобом без наявності права керування на транспортний засіб, діяв у стані крайньої необхідності, оскільки не вчинення таких дій могло призвести до настання негативних наслідків пов`язаних з виконанням розпорядження безпосереднього командира для надання допомоги іншому військовослужбовцю.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю при вчинені дії особою у стані крайньої необхідності.
Таким чином, оцінивши всі докази, відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 вчинено дії, які хоч і містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП України, але такими визнаватися не можуть, оскільки були вчинені в стані крайньої необхідності, а тому у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП справа підлягає закриттю через вчинення особою дій в стані крайньої необхідності.
Керуючись ч. 5 ст. 126, ст. 308 КУпАП, 

П О С Т А Н О В И В :
Провадження в справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 5 ст. 126 КУпАП закрити відповідно до п. 4 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із вчиненням даного адміністративного правопорушення в стані крайньої необхідності.
Постанова може бути оскаржена в десятиденний строк до Сумського апеляційного суду з дня її винесення. 
Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Суддя       Владислав КОСТЕНКО