ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

08 квітня 2026 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 730/1462/25
Головуючий у першій інстанції – Луговець О. А.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/727/26

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої – судді – Шарапової О.Л.,
суддів – Мамонової О.Є., Скрипки А.А.,
з участю секретаря: Шапко В.М.,
Сторони:
позивач: Акціонерне товариство «Таскомбанк»,
відповідач: ОСОБА_1 .
Особа, яка подала апеляційну скаргу: Акціонерне товариство «Таскомбанк».
Оскаржується рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 11 листопада 2025 року, суддя Луговець О.А., місце ухвалення рішення – м.Борзна.
В С Т А Н О В И В:
У жовтні 2025 року АТ «Таксомбанк» звернулося з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з останньої заборгованість за кредитним договором № 1425964177 від 29.11.2022 у розмірі 58 609,22 грн, в тому числі: заборгованість за тілом кредиту 22 898,69 грн, заборгованість по річним відсоткам 4 345,86 грн, заборгованість по місячним відсоткам 31 364,67 грн, та понесені судові витрати.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 29.11.2022 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» і ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1425964177, відповідно до якого позичальнику надано кредит шляхом безготівкового переказу коштів у спосіб, зазначений у договорі. На підставі договору відступлення прав вимоги ТОВ «ФК «ЦФР» передало АТ «ТАСКОМБАНК», як новому кредитору, права вимоги до позичальників згідно реєстру прав вимоги, зокрема й до відповідача за вказаним кредитним договором, про що його повідомлено. Однак відповідач порушив свої зобов`язання й не виконав умови даного кредитного договору, кредитні кошти у встановлені строки не повернув, не відреагував на неодноразові телефонні повідомлення банку щодо необхідності погашення кредитної заборгованості.
Рішенням Борзнянського районного суду Чернігівської області від 11 листопада 2025 року в задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі АТ «Таскомбанк» просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги та вирішити питання судових витрат.
Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що рішення суду є незаконним. 
Особа, яка подала апеляційну скаргу зазначає, що судом помилково застосовано норми про відступлення права вимоги, не врахувавши положення про «майбутню вимогу» (ст.1078 ЦК України), тому той факт, що договір факторингу №01/09/21 був укладений раніше за кредитний договір, не спростовує перехід права вимоги після його виникнення.
Особа, яка подала апеляційну скаргу зазначає, що суд визнав виписку по рахунку належним доказом виконання обов`язків кредитором, проте безпідставно заперечив право позивача на стягнення цієї заборгованості. 
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Судом першої інстанції встановлено, що 29 листопада 2022 року ОСОБА_1 звернулась до ТОВ «ФК «ЦФР» із заявою-анкетою на отримання послуг і 29.11.2022 між ТОВ «ФК «ЦФР» і ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №1425964177 (індивідуальна частина), згідно якого кредитодавець зобов`язувався надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором (п.1.1); кредит надається позичальнику на наступних умовах: сума кредиту – 33 232,50 грн; строк, на який надається кредит, – 30 місяців; початковий процент при наданні кредиту – 5,00% від суми кредиту (1 582,50 грн); щомісячні проценти – 3,50% від суми кредиту згідно з графіком платежів; річні загальні проценти – 10,99% від суми боргу за договором згідно з графіком платежів (п.1.2); позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту згідно графіку платежів (п.1.3); підписавши цей договір позичальник доручає кредитодавцю виплатити/сплатити за рахунок отриманого кредиту такі суми грошових коштів за наступними реквізитами: отримувач ОСОБА_1 – 31 650,00 грн (переказ коштів на погашення заборгованості по КД №9465407015 від 20.05.2021 за рахунок коштів згідно КД №1425964177 від 29.11.2022 (п.1.4); всі інші умови кредитного договору зазначені в Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» (публічна частина) редакція від 02.02.2022, які розміщені на сайті товариства www.kreditmarket.ua та з якими позичальник ознайомився до укладення цього договору і до яких приєднується, підписавши договір (п.3.5); цей договір, Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» редакція від 02.02.2022 складають єдиний кредитний договір (п.3.6) (а.с.10-11).
Пунктом 1.3. визначено, що позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах передбачених в Паспорті кредиту №5964177, який є невід`ємною частиною договору (а.с. 12).
Пунктом 2.2 Договору визначено, що цей договір, Паспорт кредиту №5964177 та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» редакція від 04.05.2020 складають єдиний кредитний договір.
Підписання позичальником ОСОБА_1 зазначеного Кредитного договору, Паспорту кредиту було здійснено шляхом власноручного підпису, цим самим засвідчивши своє волевиявлення.
Таким чином вищезазначений Договір укладений у письмовій формі та відповідає положенням ЦК України.
Факт підписання сторонами зазначеного Договору не спростований та стороною відповідача не заперечувався. За таких обставин, судом встановлено, що між ОСОБА_1 та кредитодавцем ТОВ «Фінансова компанія «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» виникли договірні відносини, оскільки між ними було укладено відповідний Договір.
На підтвердження надання коштів згідно кредитного договору надано виписку по особовим рахункам ОСОБА_1 , період з 29.11.2022 по 12.05.2025 (а.с. 17-48).
01 вересня 2021 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «Таскомбанк» укладений договір про відступлення прав вимоги №01/09/21, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЦФР» відступає АТ «Таскомбанк» свої права вимоги до позичальників, а АТ «Таскомбанк» набуває права вимоги ТОВ «ФК «ЦФР» за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує ТОВ «ФК «ЦФР» за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору (п. 2.1. Договору про відступлення прав вимоги) (а.с. 52-55).
Платіжними інструкціями та меморіальними ордерами підтверджено оплату за договором про відступлення прав вимоги (а.с. 79-110). 
Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги до Договору про відступлення прав вимоги №01/09/21 від 01 вересня 2021 року за 01.12.2022, позивач набув право грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 за Договором №1425964177, під порядковим №7, загальна сума заборгованості – 33 307,27 грн, з яких залишок заборгованість за тілом кредиту 33 235,50 грн.; залишок заборгованість за відсотками 10,15 грн.; залишок заборгованість за щомісячними відсотками 64,62 грн (а.с.9).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
За змістом статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки та розмір процентів визначаються кредитним договором.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Норми статей 525, 612, 625 ЦК України передбачають, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 512 ЦК України визначені підстави заміни кредитора у зобов`язанні. За однією з таких підстав кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передавання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі й на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено Договором або законом. 
Статтею 516 ЦК України встановлено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено відповідним Договором або законом.
За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина 1 статті 1077 ЦК України).
Визначення факторингу міститься у статті 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», у якій зазначено, що факторинг це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів.
Частиною 1 статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що АТ «ТАКСОМБАНК» не доведено набуття права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №1425964177 від 29.11.2022, укладеним нею з ТОВ «ФК «ЦФР», оскільки на момент укладення між АТ «ТАСКОМБАНК» і ТОВ «ФК «ЦФР» договору про відступлення права вимоги №01/09/21 від 01.09.2021 ще не виникло (не існувало) зобов`язання між первісним кредитором ТОВ «ФК «ЦФР» і ОСОБА_1 за кредитним договором №1425964177 від 29.11.2022, адже цього кредитного договору між ними ще не було укладено. Тобто, у первісного кредитора не виникло право вимоги за зобов`язанням ОСОБА_1 , яке він міг би передати АТ «ТАСКОМБАНК» згідно договору про відступлення права вимоги №01/09/21 від 01.09.2021.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції.
Відступлення права вимоги може здійснюватися лише відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Майбутня вимога на момент укладення договору мала би бути визначеною, тоді, як жодної визначеної вимоги у ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» щодо ОСОБА_1 на момент укладення договору факторингу від 01.09.2021 не було та сторони не могли передбачити, що 29.11.2022 ТОВ ФК «Центр фінансових рішень» буде укладено договір із ОСОБА_1 . Таким чином, АТ «Таскомбанк» не надало доказів переходу до нього права вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 1425964177, оскільки кредитний договір був укладений 29.11.2022, а договір факторингу 01.09.2021, тобто, у хронологічному розумінні до укладення кредитного договору. Крім того, строк дії договору про відступлення прав вимоги від 01.09.21 року становить один рік, а матеріали справи не містять доказів того, що вказаний договір був продовжений у встановленому законодавством порядку.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Таскомбанк» - залишити без задоволення.
Рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 11 листопада 2025 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуюча: Судді: