Справа № 560/8178/25
	
РІШЕННЯ
іменем України

18 лютого 2026 року	м. Хмельницький	

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Печеного Є.В., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центральної медичної військово-лікарської комісії Збройних Сил України про визнання протиправною та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до суду з позовом до Центральної медичної військово-лікарської комісії Збройних Сил України (далі – відповідач, ЦВЛК), у якому просить: визнати протиправною та скасувати постанову ЦВЛК, оформлену протоколом №1352 від 24.02.2025 року, прийняту за результатами розгляду його скарги на постанови військово-лікарських комісій щодо причинного зв`язку діагностованих у нього захворювань, оформлені: довідкою ВЛК КНП «Міська клінічна лікарня № 4» Дніпровської міської ради від 08.05.2024 №3932; довідкою госпітальної ВЛК військової частини НОМЕР_1 від 13.08.2024 №1042; свідоцтвом про хворобу госпітальної ВЛК військової частини НОМЕР_2 від 24.09.2024 №559; – у частині відмови змінити причинний зв`язок захворювань на формулювання: «Захворювання, ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини»; зобов`язати ЦВЛК переглянути зазначену постанову та змінити причинний зв`язок захворювання з формулювання: «Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби» – на формулювання: «Захворювання, ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини».
Ухвалою від 16.05.2025 відкрито провадження в адміністративній справі; ухвалено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідно до позову, позивач позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити з огляду на таке.
Вказує, що проходив військову службу за призовом під час мобілізації у складі військової частини Збройних Сил України, виконував бойові завдання у районах ведення активних бойових дій. 
Зазначає, що діагностовані у нього захворювання виникли або істотно прогресували саме в період виконання ним бойових завдань.
Стверджує, що при таких обставинах, з урахуванням підпункту «ґ» пункту 21.5 глави 21 розділу ІІ Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402 (далі – Положення №402, у редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин), щодо нього має бути встановлено причинний зв`язок: «Захворювання, ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини», а не «з проходженням військової служби». 
Посилається на те, що ЦВЛК, розглядаючи його скаргу, обмежилась формальною відмовою у зміні причинного зв`язку, не здійснила повного та всебічного аналізу наданих медичних документів і документів про участь у заходах із захисту Батьківщини, не навела мотивів відмови у застосуванні формули «із захистом Батьківщини», чим порушила вимоги Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Положення №402. 
Вказане, на думку позивача, порушує його права на належний соціальний і правовий захист як військовослужбовця, який брав безпосередню участь у відсічі збройної агресії проти України. 
Відповідач правом на подачу відзиву не скористався, а тому, суд, на підставі ч. 2 ст. 175 КАС України, вирішує спір за наявними матеріалами справи. 
Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.
Позивач проходив військову службу за призовом під час мобілізації у складі Збройних Сил України, виконував завдання у районах ведення бойових дій, що підтверджується відповідними довідками, витягами з бойових документів, наказами по військовій частині, довідками про безпосередню участь у заходах із забезпечення оборони України, копії яких наявні у матеріалах справи. 
У 2024 році щодо позивача були прийняті, зокрема, такі постанови військово-лікарських комісій: довідка військово-лікарської комісії комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня № 4» Дніпровської міської ради від 08.05.2024 №3932; довідка госпітальної військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_1 від 13.08.2024 №1042; свідоцтво про хворобу госпітальної військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_2 від 24.09.2024 №559.
У зазначених документах захворювання позивача за причинним зв`язком віднесено до категорії «Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби». 
24.02.2025 Центральна медична військово-лікарська комісія Збройних Сил України ухвалила постанову, оформлену протоколом №1352, якою за результатами розгляду скарги позивача відмовила у зміні причинного зв`язку захворювань на формулювання «Захворювання, ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини». 
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із такого.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Також суд вказує на те, що адміністративний суд перевіряє рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень ретроспективно, тобто зважаючи на ті обставини, які існували у минулому на момент прийняття оспорюваного рішення, вчинення дій або бездіяльності.
Отже, суд, оцінюючи оспорювані рішення, дії або бездіяльність виходить лише з тих мотивів, якими керувався суб`єкт владних повноважень при прийнятті рішень, вчиненні дій або бездіяльності.
Такий підхід неодноразово відображений у практиці Верховного Суду при вирішенні публічно-правових спорів, зокрема, у постанові від 21.05.2019 у справі № 0940/1240/18.
Відносини, пов`язані з виконанням конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також із проходженням військової служби, регулюються Законом України від 25.03.1992 №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (у редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин).
Частинами першою, другою статті 1 цього Закону визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Процедуру проведення військово-лікарської експертизи військово-лікарськими комісіями визначає Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затверджене наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за №1109/15800 (у редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин).
Пунктами 1.1, 1.2 Положення №402 встановлено, що це Положення визначає процедуру проведення військово-лікарської експертизи військово-лікарськими комісіями, визначеними у главі 2 цього розділу.
Це Положення поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту, членів їх сімей, призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Військово-лікарська експертиза - це: медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців, які проходять базову військову службу); військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та закладах фахової передвищої військової освіти (далі - ВВНЗ), ліцеїстів військових (військово-морських, військово-спортивних) ліцеїв (далі - ліцеїсти); осіб, звільнених з військової служби; визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ; встановлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, осіб, звільнених з військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), які призвели до смерті військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби.
Згідно з пунктом 2.3.4 Положення №402, ЦВЛК має право: оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення; перевіряти роботу підпорядкованих ВЛК з питань військово-лікарської експертизи; перевіряти організацію медичного огляду військовослужбовців та інших осіб у закладах охорони здоров`я (установах), військових частинах; перевіряти організацію та стан лікувально-діагностичної роботи у закладах охорони здоров`я (установах), медичних підрозділах військових частин та ВВНЗ у цілях військово-лікарської експертизи; запитувати документи в частині, що характеризують обставини отримання захворювання, поранення, травми, каліцтва, необхідні для прийняття постанови про їх причинний зв`язок, а саме: виписки (витяги) з матеріалів службового (спеціального) розслідування, матеріалів дізнання, досудового розслідування, а також витяги з наказів, актів; особові та пенсійні справи, медичні документи (у разі запиту оригіналів зазначених документів вони повертаються за належністю після складання протоколу); архівні довідки, характеристики та інші документи, необхідні для прийняття постанови (у разі надання копій зазначених вище документів копії підшиваються до складеного протоколу та передаються до архіву зі строком зберігання 50 років); залучати головних медичних фахівців Збройних Сил України, лікарів-спеціалістів Національного військово-медичного клінічного центру та інших закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України, спеціалістів інших спеціальностей, начальників медичної служби та представників командування (керівництва) військових частин, де проходить службу військовослужбовець, що оглядається, для вирішення питань військово-лікарської, лікарсько-льотної експертизи; перевіряти у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (далі - ТЦК та СП) і закладах охорони здоров`я (установах) організацію, стан та результати лікувально-оздоровчої роботи серед допризовників та призовників, медичного огляду призовників, кандидатів на навчання у ВВНЗ, осіб, які приймаються на військову службу за контрактом, військовозобов`язаних, резервістів; направляти у заклади охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України на контрольне обстеження, медичний огляд, повторний медичний огляд, військовослужбовців, членів їх сімей (крім членів сімей військовослужбовців, які проходять базову військову службу), військовозобов`язаних, резервістів; запитувати від закладів охорони здоров`я (установ), військових частин, ТЦК та СП і ВВНЗ додаткові дані для аналізу, узагальнення та оцінки результатів військово-лікарської експертизи; надавати до Генерального штабу Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, керівникам органів місцевої адміністрації результати медичного огляду військовослужбовців, членів їх сімей, призовників, кандидатів на навчання у ВВНЗ, громадян, які приймаються на військову службу за контрактом, військовозобов`язаних, резервістів та інших осіб; розглядати, переглядати, скасовувати, відміняти, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії (далі - ЛЛК)) Збройних Сил України; надавати роз`яснення щодо формулювання постанов ВЛК (ЛЛК).
Підпункт «д» пункту 21.5 глави 21 розділу ІІ Положення №402 у зазначеній редакції передбачає, що постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях: «Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» - якщо воно виникло під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції (операції об`єднаних сил), забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією проти України, або коли захворювання, яке виникло до цього, у зазначені періоди служби досягло такого розвитку, що призводить до непридатності (у тому числі й тимчасової) до військової служби».
Як зазначено вище, згідно з частиною другою статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частина друга статті 77 КАС України встановлює, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Частини 1-4 ст. 245 КАС України визначають, що при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.
У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини, та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю; 7) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об`єднання громадян; 8) примусовий розпуск (ліквідацію) об`єднання громадян; 8-1) заборону політичної партії та передачу майна, коштів та інших активів політичної партії, її обласних, міських, районних організацій, первинних осередків та інших структурних утворень у власність держави; 8-2) припинення релігійної організації, передбаченої статтею 289-9 цього Кодексу, та передачу майна, коштів та інших активів, що перебувають в її власності, крім культового, у власність держави; 10) інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів; 11) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України або про продовження строку такого затримання; 12) затримання іноземця або особи без громадянства до вирішення питання про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства; 13) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 14) звільнення іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 15) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.
У разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У разі якщо ухвалення рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
У постанові Верховного Суду від 13.06.2018 у справі №806/526/16 зазначено, що в межах адміністративного судочинства суд не вправі надавати оцінку професійним діям лікарів – членів військово-лікарської комісії щодо застосування методів обстеження, встановлення діагнозу та його відповідності статтям Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних медичних знань; натомість суд перевіряє, чи дотримано процедури, чи є рішення мотивованим, прийнятим на підставі закону.
Аналогічного підходу Верховний Суд дотримується, зокрема, у постанові від 12.06.2020 у справі №810/5009/18, а також у постанові від 10.02.2022 у справі №160/7153/20, підкреслюючи, що перевірка судом медичних показників та самостійне визначення відповідності стану здоров`я тим чи іншим статтям Розкладу хвороб не належить до компетенції адміністративного суду.
У постанові від 29.06.2023 у справі №400/4967/22 Верховний Суд наголосив, що суд може перевіряти законність висновку військово-лікарської комісії лише в межах дотримання процедури його прийняття, повноти врахування обставин, належності та допустимості доказів, відповідності застосованих норм Положення №402.
У низці постанов, наприклад, в постановах Верховного Суду у справах №240/13173/22, №160/31586/23, №620/11008/24, зроблено правовий висновок, що: визначальною підставою для встановлення причинного зв`язку «Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» є сукупність належним чином оформлених медичних документів та документів, що підтверджують безпосередню участь військовослужбовця у заходах із захисту Батьківщини; рішення ВЛК/ЦВЛК має бути вмотивованим, містити аналіз цих документів, а їх ігнорування або формальне посилання без належної оцінки свідчить про протиправність такого рішення.
Водночас, Верховний Суд у своїй практиці послідовно наголошує, що, попри можливість у певних випадках констатувати помилковість правової кваліфікації фактів ВЛК, суд не наділений повноваженнями самостійно визначати медичний висновок, у тому числі, конкретну формулу причинного зв`язку, що є сферою спеціальних знань і компетенції відповідних комісій.
З огляду на наведені вище положення законодавства та відповідну практику Верховного Суду, суд оцінює законність оскаржуваної постанови ЦВЛК станом на 24.02.2025 року, беручи до уваги: редакцію Положення №402 та іншого законодавства, чинну на цю дату; фактичні обставини й документи, що були наявні або мали бути витребувані ЦВЛК при належному виконанні повноважень; мотиви, викладені в самій оскаржуваній постанові.
Так, матеріали справи свідчать, що позивач подав до ЦВЛК скаргу, до якої додав медичні документи щодо захворювань і їх перебігу, а також документи, які підтверджують його безпосередню участь у заходах із захисту Батьківщини. 
Відповідно до положень пункту 2.3.4 Положення №402 ЦВЛК, розглядаючи такі скарги, зобов`язана забезпечити всебічне, повне й об`єктивне вивчення усіх матеріалів, у разі потреби витребувати додаткові документи, а результати розгляду оформити мотивованою постановою.
Натомість із змісту оскаржуваної постанови, оформленої протоколом №1352 від 24.02.2025 року, не вбачається: аналізу конкретних медичних документів позивача щодо часу виникнення та розвитку захворювань, їх можливого зв`язку з умовами служби в районах ведення бойових дій; аналізу документів, що підтверджують його участь у заходах із захисту Батьківщини; мотивованого пояснення, чому за наявності таких документів ЦВЛК вважає за необхідне зберегти формулу «Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби», а не застосувати формулу «із захистом Батьківщини» відповідно до пункту 21.5 Положення №402. 
Суд вказує на те, що фактично оскаржувана постанова обмежується констатацією відсутності підстав для зміни раніше прийнятих рішень ВЛК, без розкриття мотивів і без посилання на конкретні дані медичних документів, що суперечить вимогам частини третьої статті 2 КАС України щодо обґрунтованості та мотивованості рішень суб`єкта владних повноважень.
За таких обставин і правових підстав, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова ЦВЛК є невмотивованою, прийнятою без належного врахування наданих позивачем документів, а відтак – протиправною і такою, що підлягає скасуванню.
При цьому, позивач, згідно із позовною заявою, просить суд зобов`язати ЦВЛК змінити формулювання причинного зв`язку на «Захворювання, ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини».
Суд бере до уваги, що у свої сталій практиці Верховний Суд послідовно наголошує: адміністративний суд не наділений повноваженнями самостійно встановлювати діагноз, визначати статтю Розкладу хвороб та формулювати причинний зв`язок захворювань, оскільки це потребує спеціальних медичних знань і належить до компетенції ВЛК/ЦВЛК (наприклад, постанови Верховного Суду від 13.06.2018 у справі №806/526/16, від 12.06.2020 у справі №810/5009/18, від 10.02.2022 у справі №160/7153/20, від 29.06.2023 у справі №400/4967/22 тощо); межі судового контролю полягають у перевірці законності, дотримання процедури, мотивованості рішень ВЛК/ЦВЛК, але не у заміні їхніх висновків власними.
Суд виходить з того, що у цій справі наявні в матеріалах документи безумовно свідчать про участь позивача у заходах із захисту Батьківщини та про наявність у нього тяжких захворювань, однак для однозначного вирішення питання про застосування конкретної формули причинного зв`язку потрібен комплексний медичний аналіз (зокрема, анамнезу, динаміки розвитку хвороби, зв`язку з умовами служби тощо), який має виконувати не суд, а ЦВЛК, як спеціалізований орган.
Тому пряме зобов`язання ЦВЛК встановити саме формулу «Захворювання, ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини» було б виходом суду за межі своїх повноважень та підміною спеціальних медичних повноважень ЦВЛК, що суперечить наведеним вище правовим позиціям Верховного Суду.
Враховуючи викладене вище, належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача, який не призводить до підміни судом компетенції ЦВЛК, є: визнання протиправною та скасування постанови ЦВЛК, оформленої протоколом №1352 від 24.02.2025 року, як невмотивованої та такої, що прийнята з порушенням вимог Положення №402 та КАС України; зобов`язання ЦВЛК повторно розглянути скаргу позивача щодо зміни причинного зв`язку діагностованих у нього захворювань, з урахуванням правової оцінки суду, викладеної у цьому рішенні суду, та за результатами прийняти нову постанову.
Такий спосіб захисту відповідає статті 245 КАС України та узгоджується з сталою практикою Верховного Суду щодо недопустимості підміни судом дискреційних повноважень суб`єктів владних повноважень, водночас забезпечуючи реальне поновлення порушених прав позивача.
З огляду на те, що позовна вимога в частині прямого зобов`язання ЦВЛК змінити формулу причинного зв`язку виходить за межі повноважень суду, вона підлягає відмові, при цьому друга вимога позивача задовольняється частково – у вигляді зобов`язання повторно розглянути скаргу та прийняти нову постанову за результатами такого розгляду.
На підставі викладеного, дослідивши всі наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд дійшов таких висновків.
Постанова Центральної медичної військово-лікарської комісії Збройних Сил України, оформлена протоколом №1352 від 24.02.2025 року, прийнята з порушенням вимог Положення №402 та частини другої статті 2 КАС України, є невмотивованою та такою, що не містить належної оцінки медичних документів та документів про участь позивача у заходах із захисту Батьківщини, у зв`язку з чим є протиправною і підлягає скасуванню.
Суд не наділений повноваженнями самостійно встановлювати конкретну формулу причинного зв`язку захворювань позивача, що належить до компетенції ЦВЛК як спеціалізованого медичного органу.
Належним способом захисту права позивача є зобов`язання ЦВЛК повторно розглянути його скаргу щодо зміни причинного зв`язку захворювань та прийняти нову постанову з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні суду.
Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Інші аргументи позивача не спростовують висновків суду за результатами розгляду справи, які зазначені вище. 
Щодо інших доводів позивача, суд також зазначає, що, відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
У рішенні ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії», заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін.
Підстави для розподілу судових витрат у цій справі відсутні. 
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Визнати протиправною та скасувати постанову Центральної медичної військово-лікарської комісії Збройних Сил України, оформлену протоколом № 1352 від 24 лютого 2025 року, прийняту за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 від 06.02.2025 на постанови про причинний зв`язок діагностованих у нього захворювань, оформлені: довідкою військово-лікарської комісії комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня № 4» Дніпровської міської ради від 08 травня 2024 року №3932; довідкою госпітальної військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_1 від 13 серпня 2024 року №1042; свідоцтвом про хворобу госпітальної військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_2 від 24 вересня 2024 року №559.
Зобов`язати Центральну медичну військово-лікарську комісію Збройних Сил України повторно розглянути скаргу ОСОБА_1 від 06.02.2025 на постанови про причинний зв`язок діагностованих у нього захворювань, оформлені: довідкою військово-лікарської комісії комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня № 4» Дніпровської міської ради від 08 травня 2024 року №3932; довідкою госпітальної військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_1 від 13 серпня 2024 року №1042; свідоцтвом про хворобу госпітальної військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_2 від 24 вересня 2024 року №559, та за результатами розгляду прийняти постанову, з урахуванням: вимог Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402; правової оцінки суду, викладеної в цьому рішенні суду.
У задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:	ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 ) 	
Відповідач:	Центральна медична військово-лікарська комісія Збройних Сил України (вул. Госпітальна, 16,м. Київ,01133 , код ЄДРПОУ - 08356179) 	

Головуючий суддя 		Є.В. Печений